Справа № 199/2691/22
ПОСТАНОВА

іменем України

27.06.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Машкіна Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 319429 від 16.05.2022 року водій ОСОБА_1 16.05.2022 року в м. Лозова по вул. Гвардійська керував транспортним засобом KIA SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager «ARCE-0174», тест позитивний 1,53 ‰.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату та час шляхом направлення поштового повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки провадження за ч.1 ст.130 КУпАП не потребує обов`язком участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу розглянуто у його відсутність на підставі ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею з точки зору їх достатності для достовірних і безперечних висновків про вчинення адміністративного правопорушення та доведеність провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Однак, при оформленні адміністративного матеріалу вказані вимоги закону дотримані не були і суду не надані взагалі будь-які належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, наявні матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП містять лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №319429 та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №319429 вбачається, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився. Також, в протоколі зазначено двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зі змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що жоден свідок не зазначений.

Оскільки матеріали справи не містять письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а відомості про свідків в акту огляду на стан сп`яніння взагалі відсутні, суд позбавлений можливості встановити, свідками чого були вказані особи: відмови ОСОБА_1 від підпису протоколу та надання пояснень чи огляду на стан сп`яніння.

Також, матеріали справи не містять відеозапису з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції, який би міг усунути вказані протиріччя і бути вирішальним доказом на підтвердження обставин справи.

На адресу Лозівського РВП ГУНП в Харківській області 07.06.2022 року та 13.06.2022 року були направлено запити про надання та долучення до матеріалів справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , роздруківки за результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була проведена приладом Drager «ARCE-0174» (за наявності), однак станом на 27.06.2022 року відповіді на вказаний запит та адресу суду не надходило.

Згідно ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право на справедливий суд, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За вимогами п. «Д» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод людини «кожен обвинувачений має право допитувати свідків, що свідчать проти нього, або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих самих умовах, що і свідків, які свідчать проти нього».

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ або Суд), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року було визначено наступне. «Поліцейська провокація має місце тоді, коли задіяні службові особи, які є працівниками органів безпеки або особи, котрі діють за їх вказівкою, не обмежують свої дії тільки розслідуванням кримінальної справи по суті прихованим способом, а впливають на суб`єкта з тією метою, або спровокувати його вчинити злочин, що в іншому випадку не було вчинено, або з метою виявлення злочину, тобто задля отримання доказів і порушення кримінальної справи».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.122-2 КУпАП України, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено без дотримання вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, оскільки технічні засоби відеозапису до справи не долучено, відомості про свідків в акті огляду відсутні, тому такий огляд вважається недійсним.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.В.Машкіна