Справа № 444/2724/22
Провадження № 3/444/1400/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Жовква матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення не працює, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,-

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №298377, який складений 26.10.2022 року поліцейським СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області молодшим лейтенантом Звір Русланом Михайлович зазначено, що ОСОБА_1 26.10.2022 року приблизно о 19 год. 00 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 вчинив сімейну сварку зі своєю похресницею ОСОБА_2 під час якої висловлювався нецензурними словами, та погрожував фізичною розправою, чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме телефонограмою, яку отримав особисто 03.11.2022 року.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Підстав для відкладення розгляду справи немає.

А тому, приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріалами справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №298377 від 26.10.2022 року; письмові пояснення гр. ОСОБА_2 від 26.10.2022 року, які знаходяться в матеріалах справи; рапорт працівника поліції від 26.10.2022 року, Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; приходить до наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або міжіншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Стаття 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, ознакою домашнього насильства є саме вчинення його в сім`ї, тобто між особами, які зв`язані родинними відносинами або спільним проживанням, або щодо подружжя чи колишнього подружжя.

Та обставина, що ОСОБА_1 є хрещеним батьком ОСОБА_2 не свідчить про наявність між ними родинних відносин, доказів того, що вони разом проживають, суду не надано. Крім того, у матеріалах справи вказані різні адреси їх проживання, а у Формі оцінки ризиків зазначено, що стосунки, у яких перебуває кривдник з постраждалою (інформація зазначається згідно зі статтею 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") - хресний.

Отже, поліцейський помилково склав протокол за статтею 173-2 КУпАП, оскільки конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливо кваліфікувати, як домашнє насильство.

Суд не наділений правом самостійно змінювати суть та кваліфікацію правопорушення, а тому, розглядаючи справу у межах складеного протоколу і доданих до нього матеріалів, суд дійшов висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з практикою ЄСПЛ, «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А, відтак, враховуючи, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 27, 247, 248, 279, 283, 284 КпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олещук М. М.