Справа № 357/6790/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О. Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює директором ТОВ «Мехен», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

06.06.2021 о 23 год. 30 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 56 км водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volvo ХS60» з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці та від проходження огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 520227 водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилась, неодноразово направляла заяви про відкладення розгляду протоколу, а саме 11.10.2021 року, 16.11.2021 року, 05.05.2022 року, 19.05.2022 року та 20.05.2022 року.

20.05.2022 направила до суду заяву, в якій зазначила, що просить відкласти розгляд справи призначений на 23.05.2022 на 08 год. 30 хв. на іншу дату, оскільки остання перебуває не на території Київської області, у зв`язку із воєнним станом в Україні, зможе бути присутньою особисто в період 03.06.2022 по 16.06.2022, прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не має можливості, в зв`язку з відсутністю якісного Інтернет зв`язку.

20.05.2022 року на електронну адресу ОСОБА_1 було направлено лист з пропозицією провести розгляд справи в режимі відео конференції в найбільш зручний для неї спосіб в зв`язку з воєнним станом, а саме запропоновано через платформу «Zoom», «EASYCON» або мобільні месенджери «Telegram» та «Viber». Лист отримано ОСОБА_2 20.05.2022 року о 10 год. 52 хв.

Захисник Сова В.А. 23.05.2022 року повідомив суд про те, що ОСОБА_1 відмовляється від його послуг, тобто на разі він не є захисником останньої, про що надав копію заяви.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_3 на судові засідання не має поважних причин та свідчить про ухилення останньої від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту, оскільки останній пропонувалось провести розгляд вище зазначеного протоколу, оскільки остання перебуває не на території Київської області, в звязку з воєнним станом в режимі відеокоференції, через платформу "Zoom ", "EASYKON", або мобільні месенджери "Telegram", "Viber".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки суддя вважає, що ОСОБА_1 не бажала приймати участь в судовому засіданні з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні 09.09.2021 ОСОБА_1 вину не визнала у інкримінованому ій адміністративному правопорушенні, вказала на те що вона не керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, того дня вона їхала після 23 години, поверталась із гостей, вино сухе вона вживала того дня, але ще вдень, коли була в друзів, вони трішки посварились, після сварки стала себе недобре почувати і вирішила поїхати додому. Коли їхала додому до м. Києва на повороті з с. Соколівки (вона їхала не сама разом з нею в автомобілі був і її кіт, якого їй подарували), кіт почав себе дуже погано вести, бігати по салону автомобіля, після чого остання відволіклась та почала «виляти» по дорозі, тобто здійснювати неконтрольовані виляння автомобілем. Крім того того дня була не дуже гарна погода, йшов дощ, було дуже темно, дорога була мокрою, тому вона не чула та не бачила проблискових маячків синього та червоного кольору, які їй подавали працівники поліції. Після чого її працівники поліції зупинили та показали посвідчення, потім спілкувались з нею та чекали на інший екіпаж, який повинен був підвезти «Драгер», від проходження огляду на стан сп`яніння остання відмовилась, оскільки не була впевнена в роботі останнього. Їй не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вважає, що ряд суттєвих порушень, що були допущені поліцейськими в процесі оформлення відносно неї адміністративного матеріалу, що стали підставою для незаконного притягнення її до відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 Сова В.А. просив протокол про адміністративне правопорушення повернути до БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області, для подальшого направлення до Васильківського міськрайонного суду Київської області, під юрисдикцію якого знаходиться місце вчинення адміністративного правопорушення, про що надав письмове клопотання, яке долучене до матеріалів протоколу. Також в судовому засіданні 09.09.2021 зазначив, що на відео з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів протоколу, зазначено, що ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду на стан сп`яніння, але працівники не могли забезпечити пройти огляд, оскільки в останніх не було приладу «Драгер». Працівниками поліції порушена процедура ст.266 КУпАП, також акт огляду який долучений до матеріалів справи рне містить ні дати ні підпису; апояснення свідків виготовлено на попередньо виготовлених бланках; не зазначено час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після допиту ОСОБА_1 розгляд справи відкладався для виклику поліцейського Штремель М.І. для допиту останнього в судовому засіданні.

Проте ОСОБА_1 повторно, неодноразово до суду не з`являлася. Захисник Сова В.А. не наполягав на повторному виклику поліцейського.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, актом огляд, а також іншими документами.

Розглядаючи протокол про адміністра Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Вважаю, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доведена матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 520227, рапортом від 07.06.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, засвідченена свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмова водія від проходження встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння,додатком до протоколу диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 52027 вказано, що 06.06.2021 о 23 год. 30 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 56 км. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volvo ХS60» з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно рапорту поліцейського інспектора взводу 1 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Бондаренко М.М. 06.06.2021 перебуваючи в складі екіпажу «Комета» на патурюванні на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 60 км приблизно о 23 год. 25 хв. коли був виявлений підозрілий автомобіль, що рухався в напрямку м. Київ та одночасно займав дві полоси руху, перетинаючи суцільні лінії розмітки, а також здійснювала неконтрольовані виляння автомобілем. Ними було прийнято рішення про зупинку т.з. за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. Після чого зупинивши даний автомобіль та поспілкувавшись з водієм, було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання чи вживав водій алкоголь остання повідомила, що випила два бокали вина. Від запропонованого проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у відповідному медичному закладі водій відмовився.

Згідно направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Білоцерківська МЛ № 4 від 07.06.2021 року медичний огляд не проводився.

Судом оглянуто відео, яке долучено до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення. З відео вбачається, що ОСОБА_1 визнала факт вживання нею алкогольних напоїв, її поведінка не відповідала обстановці.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У п. п.2, 4 розділу 1 Інструкції вказано, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У п. 12 розділу 2 Інструкції говориться, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на вказане, протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, складений відповідно до положень вищезазначених Інструкції, порядку та вимог ст. 266 КУпАП.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення був складений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

Враховуючи зазначене, надані ОСОБА_1 доводи оцінюються судом, як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .

Суддя зазначає, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено умисно та є грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, враховуючи особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що обране стягнення буде мірою відповідальності, поваги до правил співжиття, та у майбутньому зможе забезпечити запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Отже суддя вважає, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ст.130 ч.1 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, статтями 130 ч.1 , 221, 284, 40-1 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. в дохід держави

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. Л. Гавенко