Справа № 569/4415/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр.-на України, не працюючого, прож. в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №304928 від 05 квітня 2022 року, складеного інспектором взводу № 2 роти №2 Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Пастуховою Т.С., 05 квітня 2022 року о 05 год. 01 хв. у м.Рівне по вулиці Лесі Українки № 25, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді А6» д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестеру «Драгер» №6820 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що свою вину в порушенні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнає, оскільки даного правопорушення не вчиняв. 05 квітня 2022 року у нічний час перебував у транспортному засобі по АДРЕСА_2 з знайомим ОСОБА_2 . Транспортний засіб йому не належить, а належить наскільки він знає жінці ОСОБА_2 . Вони знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, так як на вулиці Лесі Українки у знайомого на ім`я ОСОБА_3 вживали алкогольні напої, де поспорили і ОСОБА_4 вийшов з дому і хотів їхати до себе додому. Він вийшов за ним і не дав йому їхати, забравши у останнього ключі від автомобіля, тому-що ОСОБА_2 був в стані алкогольного сп`яніння і була комендантська година. До нього під`їхали на автомобілі працівники патрульної поліції, які в повідомили йому про наявність в останніх підозр в частині можливого перебування його в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти відповідний огляд у медичному закладі, проти чого він заперечив, тому-що не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, автомобіль не його і він їм не керував, і знаходився автомобіль в нерухомому стані, і посвідчення водія в нього не було. На його слова працівник поліції сказав йому, що це він буде пояснювати в другому місці, і склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав суду, що приблизно 05 квітня 2022 року приблизно в 22 години, до нього додому приїхали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , за кермом автомобіля був ОСОБА_6 , якому і належить автомобіль. Вони зайшли до нього в гості де вживали спиртні напої. Було пізно і вони хотіли ночувати у нього. Виник спір ОСОБА_6 вийшов з його дому і хотів їхати на машині. ОСОБА_8 вийшов за ним щоб не дати йому їхати. Вони довго не поверталися, він вийшов подивитися де вони. Автомобіль стояв в нерухомому стані, під`їхала поліція, вони стали спілкуватися, він до них не підходив, стояв в дворі.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Безпосередньо дослідивши докази, суд дійшов висновку, що ними не спростовано пояснення ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_5 і не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджується поясненнями особи що притягується до адміністративної відповідальності, свідка, а зафіксовані на відеозаписах обставини не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він перебув в транспортному засобі по вул. Лесі Українки № 25 в м. Рівне, до нього підійшли працівники патрульної поліції та запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився вважаючи дану вимогу працівника поліції незаконною, зважаючи на те, що автомобілем він не керував і не рухався на ньому, знаходився в нерухомому автомобілі зі своїм знайомим. Дані пояснення працівники патрульної поліції не взяли до уваги та склали на останнього протокол.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження від встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння

Згідно п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом в такому стані, і відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, Порядку чи ст. 266 КУпАП, вважаються недійсними.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники поліції мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеозаписі не міститься доказів того, що автомобіль рухався і його зупиняли та чому працівники поліції під`їхали до нерухомого автомобіля, не має озвученої причини зупинки. Водночас, з незрозумілих причин зі змісту наявного відеозапису не вбачається жодних відомостей щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, обставин зупинки та хронології подій, які мали місце до моменту коли працівники поліції запропонували останньому пройти перевірку на місці зупинки, на що він відмовився, так як транспортним засобом не керував, в стані алкогольного сп`яніння знаходився, перебував в нерухомому транспортному засобі зі своїм знайомим. В медичному закладі не пропонували пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння, алкотестера на відеозаписі не має. З відеозапису вбачається, що свідки підписали не заповнений протокол і незаповнені бланки, після чого поліцейська говорить свідкам «Ви нам непотрібні, можете їхати», після чого складає протокол і заповнює бланки.

Цими відеозаписами підтверджено пояснення ОСОБА_1 , що він не керував автомобілем, на момент приїзду поліції автомобіль перебував у неруховому стані.

Таким чином, вказаними відеозаписами, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається. А тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутній, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 245, 247, 251, 280, 294 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.