ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1415/22 Справа № 209/1762/22 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , адвоката Заєць П.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Заєць Павла Леонідовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого охоронцем в ТОВ Агро, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

У постанові суду зазначено, що 13 серпня 2022 року о 14 годині 45 хвилин ОСОБА_2 в м. Кам`янське по бул. Героїв керував автомобілем Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно тесту № 1825 «Alcotest 6810». Результат тесту «Драгер» 0,60 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та є неналежним суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки в зазначений в протоколі день та час не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли, а він лише сидів в нерухомому автомобілі на місці водія. Аргументує тим, що 13 серпня 2022 року ОСОБА_2 , разом зі своєю вагітною дружиною за кермом та рідним братом їхали з відпочинку та дружині потрібно було справити природні потреби, після чого вона зупинила автомобіль та пішла до лісосмуги, а ОСОБА_2 в цей час пересів на сидіння водія та очікував на повернення дружини. В цей час, до автомобіля під`їхав екіпаж патрульної поліції, які почали звинувачувати ОСОБА_2 у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Не погоджуючись з цим, ОСОБА_2 неодноразово зазначав про те, що він не виконував функції водія, однак його пояснення з цього приводу залишились без належної уваги та працівники поліції під психологічним тиском на нього, змусили його пройти огляд на стан сп`яніння та склали відповідний протокол, після чого повернулась його дружина та їй передали автомобіль.

Водночас, посилаючись на правову позицію Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2019 року (справа №404/4467/16-а) зазначає, що відеозаписом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується факт перебування транспортного засобу у русі та факт зупинення працівником поліції транспортного, яким керував ОСОБА_2 .

Крім цього, зазначає, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 проводився без свідків, сама процедура огляду не зафіксована на відео та такий огляд проведено із застосування спеціального технічного засобу, який не відноситься до дозволених МОЗ України та Держспоживстандартом.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник вважав за можливе провести розгляд справи без участі свого підзахисного, що відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні, просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 010848 від13.08.2020, складений у відношенні ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП; письмові пояснення інспектора СРПП ВП № 1 Кам`янського РУП Назаренка Є.О. та ОСОБА_3 ; роздруківку результату огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер від 13.08.2022 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відеозапис, що міститься на СD-R носії.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 13.08.2020 року серії ААБ №010848 (а.с.1) вбачається, що 13 серпня 2022 року о 14 годині 45 хвилин ОСОБА_2 в м. Кам`янське по бул. Героїв керував автомобілем Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно тесту № 1825 «Alcotest 6810». Результат тесту «Драгер» 0,60 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. У протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зафіксовано, що він не керував транспортним засобом, а керувала дружина. Документи не вилучались, так як було пред`явлено дію, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. В графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності мається напис плюс.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів при проведенні огляду за допомогою алкотестера Драгер 6810 у ОСОБА_2 було встановлено позитивну пробу 0,60 проміле (а.с.3).

Відповідно до результатів тестування на алкоголь від 13.08.2022 року (а.с.2) у ОСОБА_2 встановлено алкогольне сп`яніння 0,60 ‰. З результами тестування ОСОБА_2 було ознайомлено, про що свідчить поставлений ним замість підпису плюс, будь-яких заперечень або незгоди з результатами від нього не надходило.

Згідно письмових пояснень інспектора СРПП ВП № 1 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Назаренко Є.О. (а.с.27) вбачається, що 13 серпня 2022 року о 14:40 годин при патрулюванні на бул. Героїв по дорозі з лісосмуги яка прямує з бази відпочинку «Афіни» виїжджав автомобіль Daewoo Lanos д/з НОМЕР_1 , який побачивши поліцейський автомобіль почав заднім ходом здавати назад. В ході чого ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . Під час спілкування від водія було чутно різкий запах алкоголю з порожнини рота. На законну вимогу поліцейських водієві ОСОБА_2 було запропоновано продути алкотестер «Драгер», на що останній погодився та алкотестер показав позитивний результат 0,60 проміле. На законну вимогу пройти в закладі охорони здоров`я медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився.

Згідно письмових пояснень інспектора СРПП ВП № 1 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Іванова В.М. (а.с.28) вбачається, що 13 серпня 2022 року він ніс службу спільно з ст.с-том ОСОБА_4 на перехресті б-р Героїв просп. ДР Народів та звернули увагу як патрульний автомобіль Міцубісі д/н НОМЕР_2 у складі інспектора Назаренко Є.О. та ОСОБА_5 , поїхав за автомобілем Daewoo Lanos д/з НОМЕР_1 , водій якого виїжджав з лісу, а побачивши патрульний автомобіль почав рухатися заднім ходом назад до лісу.

Водієм, як було в подальшому встановлено виявився гр. ОСОБА_2 , який намагаючись уникнути відповідальності заперечував, що він керував автомобілем. При спілкуванні від водія було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим йому було запропоновано використати алкотестер Драгер, результат становив 0,60 %. В подальшому на ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв як доказ, вищевказані пояснення працівників патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , оскільки вказані документи надійшли до суду у поза-процесуальний спосіб, вже після надходження справи про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції та патрульний поліцейський, як свідок, є зацікавленою особою у цій справі та його пояснення не мають об`єктивного підтвердження.

Крім того, судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які містяться у 11 файлах на одному компакт-диску, долученому до матеріалів справи (а.с.6).

Так з відеофайлу DSJX304845_004815 тривалістю 00:00:00 00:05:00 вбачається, що екіпаж патрульної поліції під`їхав до автомобілю Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у нерухомому стані з вимкненим двигуном посеред лісу. Біля автомобілю перебував, як вже було з`ясовано пізніше, ОСОБА_2 , в ході спілкування з яким працівниками патрульної поліції було з`ясовано у останнього, що він вживав спиртні засоби, однак відразу повідомив поліцейським, що за кермом не перебував, сидів поряд, а автомобілем керувала його дружина, яка вийшла до туалету. Коли дружина вийшла, то він сидів просто в машині.

Надалі працівники поліції почали вимагати від ОСОБА_2 надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, та повідомили його, що ведеться безперервна відеофіксація, а тому, на вимогу останнього, показати відеофіксацію підтвердження керування транспортним засобом саме ним вони на той момент не могли.

Під час розмови з ОСОБА_2 поліцейські вихопили з рук останнього належний йому мобільний телефон для встановлення особи. На прохання поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер або проїхати до медичного огляду для проходження такого огляду ОСОБА_2 відмовився, та продовжував стверджувати, що він не водій, працівники поліції його не зупиняли та ключів від авто він не має.

З відеофайлів DSJX304845_004845 тривалістю 00:00:00 00:05:00, яких на диску два, вбачається, що під час розмови працівників патрульної поліції із ОСОБА_2 до них під`їхав ще один екіпаж поліції, в ході розмови з якими ОСОБА_2 після їх неодноразових пропозицій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння все ж погодився та поліцейські почали дзвонити комусь та з`ясовувати де їм можливо взяти алкотестер Драгер. Коли один із екіпажів поліцейських поїхав за алкотестером Драгер, то інші поліцейські почали складати направлення для проходження медичного огляду, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився, а також почали заповнювати протокол про адміністративне правопорушення.

Надалі, після того, як поліцейські привезли алкотестер Драгер, то ОСОБА_2 пройшов огляд за його допомогою в якості пішохода, зазначаючи, що не керував транспортним засобом. В результаті проходження огляду було встановлено 0,60 проміле алкогольного сп`яніння, з яким останній не погодився.

Подальшою відеозйомкою зафіксовано процедуру до складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за даним фактом, після завершення чого ОСОБА_2 було ознайомлено з його змістом, роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, роз`яснено, що розгляд справи буде проходити в Дніпровському районному суді м. Дніпродзержинська. ОСОБА_2 в протоколі поставив свій підпис та отримав копію протоколу.

Отже, зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки із доданих до протоколу відеозаписів взагалі неможливо встановити коли та в який час, де та на якому саме транспортному засобі ОСОБА_2 здійснював рух в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 13.08.2020 року серії ААБ №010848 відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, ідентифікувати технічні засоби відеозапису за допомогою яких працівниками патрульної поліції відбувалася фіксація проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння неможливо, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додається відеофіксації, проте не вказано, за допомогою якого технічного засобу вона була здійснена, його модель та номер, а тому він також не може бути належним та допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Слід також враховувати, що в даних умовах є незрозумілим з яких саме підстав, визначених в ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", був зупинений ОСОБА_2 , а тому з огляду на вказане у суду не залишається сумнівів в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи невідомий привід, зупинили ОСОБА_2 і запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_2 керував автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник не оспорює сам факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт керування ним автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_2 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2019 року (справа №404/4467/16-а) щодо тлумачення факту керування транспортним засобом, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Заєць П.Л. підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Заєць Павла Леонідовича задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО