Справа№ 953/6077/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. м.Харків

Суддя Київського районного суду м.Харкова Демченко С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, військовослужбовця, який займає посаду кулеметника в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП,
УСТАНОВИВ:
07 серпня 2022 року ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, солдатом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в умовах особливого періоду, нехтуючи військовою дисципліною, відмовився виконувати наказ командира, чим порушив вимоги ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, не визнав. Пояснив суду, що 18 серпня 2022 року його викликали до пункту ППД, що розташований на пр-т Гагаріна у м. Харкові, та вручили вищевказаний протокол. Зазначив, що до 15 липня 2022 року він перебував на лікуванні в госпіталі у зв`язку з отриманням під час несення військової служби травми. Після чого, на початку серпня він знов захворів, тому вирішив звернутися до медпункту та 08 серпня 2022 року пройшов огляд. Повідомив, що 07 серпня 2022 року він жодних наказів від командира не отримував, оскільки поїхав на медичне обстеження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який займає посаду заступника начальника штаба військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, повідомив, що 07 серпня 2022 року він виконував обов`язки командира роти вогневої підтримки, а ОСОБА_3 виконував обов`язки командира взводу цієї роти. ОСОБА_1 служив у взводі ОСОБА_4 той час на території Руської Лозової Харківського району Харківської області точилися бої внаслідок повномасштабної військової агресії зі сторони Російської Федерації, та взвод ОСОБА_3 розташовувався у лісі на цій території. Зазначив, що 07 серпня 2022 року ОСОБА_3 віддав своєму взводу наказ висуватися на позиції на території Руської Лозової Харківського району Харківської області, а солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати цей наказ командира, про що ОСОБА_3 написав керівництву рапорт, але передав його лише 09 серпня, оскільки був на передовій. Свідок ОСОБА_2 також пояснив, що ОСОБА_1 прийшов до нього 08 серпня 2022 року та повідомив, що йому необхідно до шпиталю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який займає посаду командира роти військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, повідомив, що ОСОБА_1 був кулеметником у роті вогневої підтримки, а ОСОБА_3 був командиром взводу цієї роти. ОСОБА_1 підпорядковувався ОСОБА_6 . ОСОБА_5 на той час був командиром іншого взводу цієї ж роти. Зазначив, що влітку, точний час не пам`ятає, надійшов усний наказ від командування - висуватися на позиції розташування роти в районі Руської Лозової, де в той час велися активні бойові дії. Після чого, командир взводу ОСОБА_3 надав усний наказ висуватися на позиції своєму особовому складу, серед яких також був і солдат ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він є старшим стрільцем 225 батальйону 127 територіальної бригади ЗСУ в/ч НОМЕР_1 . 07 серпня 2022 року він разом з ОСОБА_1 перебував на бойовій позиції на території Руська Лозова. Їх командиром був ОСОБА_3 , який на цей час загинув. Увечері 07 серпня 2022 року командир ОСОБА_3 повідомив, щоб бійці збирались та зранку висувались на позиції, але бійці не сприйняли це як наказ, оскільки вони йшли на вірну смерть, тому деякі бійці, у тому числі ОСОБА_1 , відмовились виконувати цей наказ. 08 серпня 2022 року свідок ОСОБА_7 разом з ОСОБА_1 поїхали у Харків до командира ОСОБА_8 , який в усній формі відпустив їх до шпиталю, що розташований на АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 08 серпня 2022 року їй подзвонив чоловік та повідомив, що він знаходиться у шпиталі на вул.Культури. Після чого свідок ОСОБА_1 поїхала до шпиталю, де ОСОБА_1 направили на ВЛК та з 08 по 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 проходив ВЛК.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного повного та об`єктивного їх дослідження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 172-10 КУпАП адміністративна відповідальність настає за відмову військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, від виконання законних вимог командира (начальника), що вчинена в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 9 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно з вимогами статті 16 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 28 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.

Відповідно до статті 30 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Стаття 35 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 37 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідальність за частиною 2 статті 172-10 КУпАП настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Суд встановив, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді кулеметника, відділення снайперів, роти вогневої підтримки.

З відомостей, які зазначені у військовому квитку серії НОМЕР_2 вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану солдат ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України.

Отже, відповідно до ч. 6 ст. 2 «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок дотримуватися положень і правил військової служби, зокрема передбачених Статутом внутрішньої служби Збройний сил України.

Зі змісту рапорту командира зенітно ракетно-артилерійського взводу ОСОБА_10 за клопотанням командира роти вогневої підтримки ОСОБА_8 від 09 серпня 2022 року слідує, що 07 серпня 2022 року ОСОБА_1 відмовився виконувати прямий наказ командира висуватися на позиції 3 роти, а також налаштовував інших солдат слідувати його прикладу, чим поставив під загрозу виконання бойової задачі взводу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заперечуючи свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, посилався на те, що 07 серпня 2022 року він перебував на ППД у м.Харкові та у зв`язку з поганим самопочуттям за згодою керівництва поїхав на медичний огляд до шпиталю на АДРЕСА_2 , тому жодних наказів від командира взводу ОСОБА_10 не отримував.

Так, на підтвердження вказаних вище фактів, ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копії медичних документів, зокрема консультативний висновок №11/157 в/ч НОМЕР_3 від 08 серпня 2022 року, зі змісту якого вбачається, що солдату в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 рекомендовано пройти огляд ВЛК.

Також ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копію амбулаторної картки хворого ОСОБА_1 , розпочатої 08 серпня 2022 року, з якої вбачається, що він проходив медичний огляд 12 серпня 2022 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військово частина НОМЕР_3 ), що підтверджується відмітками на штампі установи.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду копію картки обстеження та медичного огляду, на якій зазначена дата «12.08», довідку гарнізонної військово-лікарської комісії №1073 від 18 серпня 2022 року, в якій зазначено, що солдату ОСОБА_1 проведений медичний огляд у Гарнізонній військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 «18 серпня 2022 року».

За клопотанням ОСОБА_1 з метою з`ясування всіх обставин по справі суд витребував в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) інформацію про те, чи перебував солдат військової частини НОМЕР_1 Міністерства оброни України ОСОБА_1 у період з 07.08.2022 по 09.08.2022 на обстеженні в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ).

21 грудня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь з військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (військова частина НОМЕР_3 ) у період з 07.07.2022 по 09.07.2022 в неврологічному відділенні. 09.07.2022 для подальшого лікування переведений на наступний етап медичної евакуації до зведеного терапевтичного загону військової частини НОМЕР_3 на базі ІНФОРМАЦІЯ_3 де перебував до 15.07.2022. При цьому, у період з 07.08.2022 по 09.08.2022 ОСОБА_1 не значиться.

Надаючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, що підтверджується, зокрема даними протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 20 серпня 2022 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів, копією рапорту командира зенітно ракетно-артилерійського взводу ОСОБА_10 за клопотанням командира роти вогневої підтримки ОСОБА_8 від 09 серпня 2022 року, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , даними в судовому засіданні, відомостями, що містяться у військовому квитку серії НОМЕР_4 .

При цьому твердження ОСОБА_1 про те, що 07 серпня 2022 року під час оголошення усного наказу командиром зенітно ракетно-артилерійського взводу ОСОБА_12 висуватися на позиції він проходив медичний огляд, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовані показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та іншими письмовими доказами.

Надані ОСОБА_1 медичні довідки дійсно підтверджують факт того, що він звертався до медичних установ, однак 08 серпня та 12 серпня 2022 року. Докази того, що ОСОБА_1 перебував в медичних установах саме 07 серпня 2022 року суду не надані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП як відмова від виконання законних вимог командира, вчинена в умовах особливого періоду.
Як вбачається зі змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 20 серпня 2022 року, правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 , фактично вчинено 07 серпня 2022 року.

Адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП надійшов у провадженні судді Київського районного суду м. Харкова Демченко С.В. 28 жовтня 2022 року.

Частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Норми статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять вичерпний перелік постанов, які суд виносить за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що з дня вчинення адміністративного правопорушення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення пройшло понад три місяці, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 38, ч. 2 ст. 172-10, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.

Суддя С.В. Демченко