Справа № 752/4462/22
Провадження №: 3/752/3716/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 травня 2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства економічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 за таких обставин.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 452055, 12.02.2022 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 не впустила колишнього чоловіка ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2 , чим вчинила домашнє насильство економічного характеру.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення смс - повістки про виклик до суду за зазначеним у протоколі номером телефону. Причини неявки суду не повідомила, що дає підстави розглянути справу за її відсутності. Окрім того присутність особи, яка притягається до адміністративній відповідальності по даній категорії справ, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що у 2014 році під час перебування з ОСОБА_1 у шлюбі вони придбали квартиру АДРЕСА_2 . Зазначене майно зареєстровано на ОСОБА_1 . Враховуючи, що дана квартира була придбана у шлюбі, вона є спільною сумісною власністю подружжя незалежно від того, за ким з подружжя таке майно зареєстроване. Між тим, з 2019 року після розірвання шлюбу ОСОБА_1 створює перешкоди у користуванні власністю, хоча він так само як і вона зареєстрований за даною адресою і має право на користування і розпорядження спільною сумісною власністю. З грудня 2021 року він у квартирі не проживає, оскільки колишня дружина змінила замки і він не може потрапити до власного житла. Так, 12.02.2022 близько 11 год. він з`явився за місцем знаходження свого майна за адресою: АДРЕСА_1 , між тим ОСОБА_1 до квартири його не впустила. Вважає, що створенням перешкод у користуванні зазначеним майном, ОСОБА_1 вчиняє відносно нього домашнє насильство економічного характеру.

Захисник Прилепа Р.А. зазначив, що між колишнім подружжям ОСОБА_3 існує спір щодо встановлення порядку користування спільною сумісною власністю і усунення перешкод у користуванні майном. Даний спір є предметом судового розгляду, на даний час рішення судом не прийняте. Вважає, що чинення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю є насильством економічного характеру, оскільки такими діями ОСОБА_1 фактично позбавила ОСОБА_2 єдиного житла.

Суд, вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 , його захисника Прилепу Р.А., дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під економічним насильством розуміється така форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства.

З пояснень ОСОБА_2 і наявних у матеріалах справи документів встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2019 році шлюб розірвано у судовому порядку. Під час перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру АДРЕСА_2 . Дане майно зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . Потерпілий ОСОБА_2 зареєстрований у даній квартирі на постійне місце проживання.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 12.02.2022 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 не впустила колишнього чоловіка ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2 .

На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено пояснення адвоката Прилепи Р.А. до протоколу серії АБ № 452055, за змістом яких останній зазначає, що ОСОБА_1 не впускає ОСОБА_2 до квартири, місце вчинення правопорушення: АДРЕСА_1 . Дана квартира є їх спільною сумісною власністю. ОСОБА_2 завдано тілесних ушкоджень - розірвано праве вухо та тече кров. Між тим, дані пояснення захисника не містить даних про те, коли саме такі події відбувались.

Також до матеріалів справи долучено рапорт оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 12.02.2022, за змістом якого зазначено, що 12.02.2022 о 11 год. 40 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від адвоката Прилепи Руслана Анатолійовича про те, що ОСОБА_1 не впускає його клієнта до квартири, місце вчинення правопорушення: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце події працівники патрульної поліції зафіксували аварійне відкриття дверей зазначеної квартири. ОСОБА_2 пред`явив документи на право власності на квартиру. ОСОБА_1 і її дочка знаходились у квартирі.

Між тим, рапорт оперативного чергового, у розумінні ст. 251 КУпАП, не є доказом вчинення певною особою адміністративного правопорушення, а лише способом фіксації певної події.

З наданих ОСОБА_2 письмових пояснень і відеодиску неможливо встановити, чи стосуються вказані обставини дій, вчинення яких інкримінується ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.02.2022, який надійшов на розгляд суду, враховуючи, що у даному випадку суд розглядає справу лише у межах пред`явленого особі обвинувачення.

Тим більш аналізуючи надані ОСОБА_2 і його захисником Прилепою Р.А. пояснення, судом встановлено, що з грудня 2021 року ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , між колишнім подружжям існує спір з приводу порядку користування зазначеною квартирою, тобто відносини, що склалися між подружжям ОСОБА_3 носять цивільно - правовий характер і є предметом окремого судового розгляду.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих у зазначені в протоколі день і час, зокрема доказів безпосереднього звернення потерпілого із заявою про вчинення відносно нього насильницьких дій, пояснень свідків тощо, в розпорядження суду не надано.

Факт умисного вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, в тому числі повноваженнями вносити уточнювати суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується певній особі, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, 279, 280, 283, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко