Справа № 357/6684/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 075200 від 22.07.2022 року, 22.07.2022 року о 08 год. 30 хв. в м. Біла Церква, по вул. Глиняна, 31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest 7510», ARND-0046, тест №35, проба позитивна 0.85 проміле, тест №36, проба позитивна 0.86 проміле.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань суду не надавав.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 в судове засідання, суд також звертає увагу, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, з якою відкладення розгляду має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію було висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» та «Карнаушенко проти України.»

Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 достеменно знав про розгляд справи відносно нього Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, не цікавився про її хід, із заявами про відкладення розгляду справи не звертався, а також те, що підстави для відкладення розгляду даної справи відсутні, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 075200 від 22.07.2022 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.07.2022, роздруківку результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022, дублікат роздруківки результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 22.07.2022, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 22.07.2022, копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 713681 від 22.07.2022, розписку ОСОБА_4 від 22.07.2022, рапорт поліцейського від 22.07.2022, відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9(а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 22.07.2022 року о 08 год. 30 хв. в м. Біла Церква, по вул. Глиняна, 31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції.

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського слідує, що під час перевірки документів ОСОБА_1 , працівник поліції запитав у останнього чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_1 вказав, що 21.07.2022 він вживав пиво, після чого поліцейський не вказуючи про наявність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у водія, запитав чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився.

О 08 год. 35 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу проведений поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510», та результат даного огляду показав, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат огляду становив 0.85 проміле. З результатом даного огляду ОСОБА_1 не погодився, вказав, що цього дня алкоголь він не вживав та зазначив, що мало місце вживання пива минулого дня, однак згодом ОСОБА_1 зазначив, що до медичного закладу їхати не потрібно.

Проте в подальшому, поліцейський запропонував ОСОБА_1 поїхати до останнього додому за документами, з метою встановлення особи правопорушника, на що ОСОБА_1 вказав, що бажає пройти огляд в закладі охорони здоров`я, після чого останній попрямував до власного транспортного засобу та перепаркуваши його, підйшов до службового автомобіля патрульної поліції.

Біля службового автомобіля поліції ОСОБА_1 поцікавився у поліцейського, яка відповідальність йому загрожує, на що поліцейський вказав, що за фактом керування автомобілем у стані сп`яніння винуватість та вид адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 буде вирішувати суд та ймовірно, що судом буде визнано останнього невинним у вчиненні даного правопорушення, а за фактом керування транспортним засобом ОСОБА_1 без посвідчення водія на останнього буде накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн.

При цьому суд звертає увагу, що працівниками поліції не здійснювалось направлення та доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, натомість о 08 год. 45 хв. поліцейський запропонував ОСОБА_1 повторно пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився та у присутності двох свідків повторно пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу проведений поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510», та результат даного огляду становив 0.86 проміле. Від проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Також відеозаписи з нагрудної камери поліцейського свідчать, що працівниками поліції було з`ясовано анкетні дані у свідків та даним свідкам було надано для їхнього підпису пусті бланки письмових пояснень, протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, в яких свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проставили свої підписи, а у пустому бланку письмових пояснень залишивши вільне місце для викладення пояснень здійснили власноручний напис «з моїх слів записано вірно та мною прочитано» під чим підписались та покину місце події.

ОСОБА_1 відмовився від підписання будь-яких документів та з дозволу працівника поліції також покинув місце події.

Враховуючи встановлені обставини, суд з даного приводу зазначає, що ч.3 ст. 266 КУпАП, пункт 6,7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, а також п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, регламентують, що у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу водій направляється та доставляється поліцейським для проведення огляду до відповідного найближчого закладу охорони здоров`я.

Матеріали даної справи свідчать про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, оскільки як було встановлено, зрештою ОСОБА_1 не погодився з результатом першого проведеного поліцейським огляду на місці зупинки транспортного засобу, вказавши, що бажає пройти повторний огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, а відтак ОСОБА_1 підлягав направленню та доставленню для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога, чого не було дотримано та здійснено працівниками поліції в порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП, п.6,7 Порядку, п. 7 розділу І Інструкції, натомість працівники поліції безпідставно запропонували пройти та провели повторний огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, суд зазначає, що вищевказаними нормативно-правовими актами чітко регламентовано порядок проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, повноваження та обов`язки працівників поліції під час проведення огляду водія на стан сп`яніння та за необхідності направлення водія до закладу охорони здоров`я, а також порядок фіксації результатів огляду.

Таким чином, з наведено слідує, що національне законодавство не надає працівнику поліції права на проведення повторного огляду водія на місці зупинки транспортного засобу, тим більше за наявності незгоди водія із результатом проведеного поліцейським огляду. Підставами для проведення поліцейським повторної процедури огляду водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу може бути лише той факт, що процедуру огляду не було пройдено повністю або належним чином, чи з підстав, які регламентовані Настановами з експлуатації спеціального технічного приладу.

Проте в даному випадку мало місце порушення поліцейським процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції діяли всупереч вимог ч.3 ст. 266 КУпАП, п.6,7 Порядку, п. 7 розділу І Інструкції запропонувавши ОСОБА_1 повторно пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, за наявності незгоди останнього з результатом проведеного огляду та клопотання про намір пройти огляд у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога. Слід зазначити, що в даній ситуації поліцейський повинен був направити та доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, та лише за висновком якого було б підтверджено або ж спростовано перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, та відповідно до висновку лікаря-нарколога вирішувати питання про доцільність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд також звертає увагу, що дані відеозаписів з нагрудної камери поліцейського свідчать про наявність сумнівів щодо достовірності показань спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510», яким було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у самих працівників поліції. Так, на відеозаписі файл «clip1» о 08 год. 54 хв. (час відображений на відеозаписі) зафіксовано, що під час особистого спілкування працівників поліції у службовому автомобілі, один з поліцейських задав запитання своєму колезі, чи впевнений він щодо показань спеціального технічного приладу, що викликає у суду певні сумніви дійсності результатів. Крім цього суд звертає увагу на розбіжність першого та другого результату огляду, оскільки результат першого огляду становив менший показник ніж результати другого проведеного огляду.

Тому враховуючи вищевикладене, та у відповідності до ч.5 ст. 266 КУпАП результати огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу слід вважати недійсними, оскільки поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду, а відтак вони є недопустимими доказами у справі, тому не беруться судом до уваги при вирішенні даної справи.

Суд також звертає увагу на неузгодженість та недопустимість наданих документів у якості доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

З даного приводу суд вказує, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення та притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Як вже було зазначено, дані відеозаписів свідчать, що залучені працівниками поліції для проведення другого (повторного) огляду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не надави працівникам поліції свої пояснення, а лише формально проставили свої підписи у пустих (не заповнених) бланках протоколу про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та здійснили власноручний напис у бланках письмових пояснень від 22.07.2022 «з моїх слів записано вірно та мною прочитано» під чим поставили власні підписи, залишивши у даних бланках вільне місце для викладення письмових пояснень працівниками поліції.

Вказані обставини є неприпустимими та можуть свідчити про формальність даного адміністративного провадження стосовно ОСОБА_1 , оскільки працівники поліції зобов`язані відібрати вільні пояснення свідків надані ними особисто та зафіксувати їх у відповідній письмовій формі, оскільки проставляючи свій підпис у поясненнях, протоколі про адміністративне правопорушення свідки підтверджують обставини які їх відомі та засвідчують певні факти, очевидцями яких вони були.

Тому зважаючи на вказане, в даному випадку суд не бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.07.2022 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки такі є неналежним та недопустимим доказом у справі.

З аналогічних підстав суд ставить під сумнів також і сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 075200 від 22.07.2022 року, оскільки судом також було встановлено, свідки проставили свої підписи у пустому бланку вказаного протоколу. При цьому, фабула протоколу про адміністративне правопорушення містить відомості про результати першого та другого проведеного поліцейськими огляду, при цьому свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутні лише під час другого (повторного) огляду ОСОБА_1 , однак під час першого огляду були присутні інші свідки, про яких протокол про адміністративне правопорушення відомостей не містить.

Також суд зауважує, що долучені до матеріалів справи роздруківка результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022 (з результатом першого огляду) та дублікат роздруківки результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022 (з результатом другого огляду) також містять підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте як було вказано свідками першого огляду останні не були.

Варто також звернути увагу, що з незрозумілих для суду причин до матеріалів справи не було долучено оригіналу роздруківки результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022 (з результатом другого огляду), натомість матеріали справи містять дублікат даного результату, який не містить підтвердження вимог OIML R126, що суперечить вимогам ОСОБА_5 з експлуатації приладу.

Наявний у матеріалах справи рапорт поліцейського Анатоля Перегона від 22.07.2022 взагалі для суду є незрозумілим, оскільки такий неузгоджується з іншими наявними матеріалами справи. Зокрема зі змісту даного рапорта слідує, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та останньому було запропоновано огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку із чим відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд зауважує, що дані відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вказують, що працівники поліції прийняли рішення та повідомили ОСОБА_1 , що транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував останній повинен був бути евакуйований на спец.майданчик, після чого ОСОБА_1 покинув місце події та відеоматеріали свідчать, що даний автомобіль нікому не передавався. Однак, матеріали містять розписку ОСОБА_4 від 22.07.2022, відповідно до якої останній зобов`язався доставити даний автомобіль за адресою проживання ОСОБА_1 та недопускати ОСОБА_1 до керування даним автомобілем. При цьому, суд вказує, що відеозаписи свідчать, що на місці події особи ОСОБА_4 не було, тому суду незрозуміла наявність вказаної розписки в матеріалах даної справи.

Крім цього з відеозаписів слідує, що ОСОБА_1 відмовився від підпису будь-яких складених працівниками поліції документів та залишив місце поліції. Натомість з матеріалів справи вбачається наявність підписів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в протоколу про адміністративне правопорушення, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.07.2022, роздруківці результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022, дублікаті роздруківки результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510» від 22.07.2022, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Суд зазначає, що незрозумілим є той факт чи в дійсності належать підписи наявні у вищевказаних документах саме ОСОБА_1 , зважаючи на ту обставину, що відеоматеріали свідчать про відмову останнього від підписання даних документів. За обставин, що наявні підписи дійсно належать ОСОБА_1 незрозумілими є обставини коли та за яких обставин останній здійснив підпис даних документів.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП автором протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки не додано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221,ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ