Провадження № 3/761/402/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 390454 від 05 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , 05 листопада 2021 року о 16 годині 30 хвилин в АДРЕСА_3, користувався послугами громадського транспорту без відповідних документів, які надають таке право під час дії карантинних обмежень в «червоній» зоні, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, жодних клопотань, в тому числі про відкладення, до суду не надходило. Разом з цим, будь-яких інших контактних даних, зокрема і номеру мобільного телефону ОСОБА_1 за допомогою яких було можливо додатково повідомити ОСОБА_1 про час та дату судового розгляду, надані суду матеріали не містять.

Разом з цим розгляд даної справи у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позбавив би його можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, зокрема: права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що порушило б не тільки процесуальний закон, а й вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін. Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 390454 від 05 листопада 2021 року, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від 05 листопада 2021 року, у яких він вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до пп. 11 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) На території регіонів, на яких установлений "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється, зокрема за окремим рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій - здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом у межах відповідних регіонів

Відповідно до п. 1 протоколу наради постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 02.11.2021 №70 заборонено пасажирам (окрім осіб які не досягли 18 років) користуватись послугами громадського транспорту без наявності у них: ПЛР тесту, сертифікату про 1 або 2 вакцини, або довідки про одужання.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП України, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Таким чином, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.38, п.7 ст.247, ст.44-3 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк