Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/418/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю захисника Дуднік А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інженером охорони праці ПП АФ «Митрофанівка», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 07.10.2022 року о 01 год. 04 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Габдрахманова, буд. 46, керував транспортним засобом «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість, неприродна блідість, розширені зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушено вимоги п.2.5, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд своє рішення мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 380559 від 07.10.2022 року із долученим відеозаписом (а.с.1,5).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та скасувати її як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях. складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду прийнята за умов неповного з`ясування всіх істотних обставини справи та містить суперечливі висновки, зроблені на підставі дослідження неналежних доказів. Так, суд першої інстанції проігнорував, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відеоматеріали, надані посадовою особою, якою було порушено провадження по справі про адміністративне правопорушення, в якості доказів по справі, не містять фіксації виконання дій в ситуації, що склалася, по виконанню вимог п. 12. та п. 13 Розділу III Інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів Інструкції № 1452/735, а саме: огляду особи, щодо якої є підозра перебування її в стані наркотичного сп`яніння з метою отримання предметів дослідження біологічного середовища: слини чи змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, або якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зазначені зразки біологічних середовищ - отримання зразка крові. При цьому, стан наркотичного сп`яніння діагностується не лише за результатами експрес-тестування сечі, а й за результатами наприклад медичного огляду лікарем наркологом, який може виявити специфічні для наркотичного сп`яніння ознаки. Як вбачається з відеозапису, на його прохання про такий огляд в закладі, співробітник поліції відповів відмовою, коментуючи, що такий огляд у його випадку не проводиться. На пропозиції відібрати у нього на аналіз кров, якщо він не можу здати сечу, співробітник поліції також відповів відмовою, примушуючи здійснити наповнення ємкості саме сечою, так як на його думку це єдиний передбачений порядок для всіх. Крім того, як вбачається з відеозапису на момент його зупинки жодних ознаків сп`яніння поліція не вбачала і не зазначала, у т.ч. наркотичного. А у направлені водія, патрульний вже зазначає - жвавість рухів, неприродня блідність. Проте, неприродна блідість, не є специфічною ознакою наркотичного сп`яніння, це може бути особливість організму. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння. Вказує також на те, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду він пропустив з поважних причин, оскільки 25 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м.Кіровограда розглянув дану справу без його участі, при цьому про час та місце розгляду справи його не було попереджено. 21 листопада 2022 року він звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда щоб з`ясувати дату і час її розгляду. В канцелярії суду йому повідомили, що справа вже розглянута і для отримання рішення суду треба написати заяву. Він одразу звернувся до адвоката за правовою допомогою, так як не розумів що потрібно робити. Отримати постанову суду від 25 жовтня 2022 року та ознайомитись з матеріалами справи адвокату стало можливо лише 7 грудня 2022 року, після чого адвокат допоміг написати йому апеляційну скаргу, з якою він 9 грудня 2022 року звернувся до суду.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника Дуднік А.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , яка підтримала клопотання та апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів справи, постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 25.10.2022 року за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується даною постановою суду.

Матеріали справи містять дані про отримання копії судового рішення захисником лише 07.12.2022, а апеляційна скарга подана 09.12.2022. Отже, враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 , та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд приходить до висновку, що останній пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин, а тому пропушений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 07.10.2022 року серії ААД № 380559 (а.с.1), відеозаписом події (а.с.5), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий судом першої інстанції.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, ст.130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, а тому працівники поліції незаконно висунули йому вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно з протоколом, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які відображені в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який долучено до протоколу (а.с.2).

Так, інспектором поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, неприродна блідість, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тому працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у п. 4 Розділу I Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не зміг здати зразок біологічного середовища із фізіологічних причин, є безпідставними.

У п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до п.п.7,8 розділу ІІІ Інструкції, зокрема проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно п.п.12,13 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п.12 цього розділу.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, у медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснювалась спеціальна процедура проведення такого огляду та наслідки відмови від неї. Проте, ОСОБА_1 , провівши близько 2 годин в медичному закладі охорони здоров`я, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, посилаючись на неможливість здати біологічний матеріал.

Та обставина, що ОСОБА_1 обговорював можливість здачі інших біологічних зразків на аналіз, в тому числі крові, проте йому було в цьому відмовлено, вину особи не виключає.

Інструкцією не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища вона хоче надати для дослідження.

Право вибору предмета дослідження біологічного середовища належить лікарю, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можливо дослідити у даному закладі охорони здоров`я.

Оглянувши відеозапис, суд приходить до висновку про небажання ОСОБА_1 здати біологічне середовище, затягування часу, тому на переконання суду, останній намагався уникнути здачі аналізу.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд оцінює посилання ОСОБА_1 на неможливість пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з фізіологічних причин критично і розцінює їх як не бажання проходити такий огляд, щоб уникнути відповідальності, тобто останній відмовися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, лікарем-наркологом та працівником поліції було забезпечено реальну об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав.

Об`єктивні вагомі причини відмови від проходження медичного огляду, судом не встановлені.

Водночас, працівник поліції неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 , що здача сечі є складовою частиною огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відмова від проходження огляду тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надав.

Враховуючи наведене, фізіологічні властивості людського організму, а також той факт, що ОСОБА_1 було надано достатньо часу для здачі аналізів та останній не висловлював потреби збільшити такий час, дії лікаря-нарколога та поліцейських в даній ситуації є законними та обґрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано надати зразки іншого біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали останньому в умовах медичного закладу здати біологічний зразок у вигляді сечі, розцінює як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є правильними.

Апеляційний суд звертає увагу, на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив обов`язок як водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмови від проходження огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а протокол про адміністративне правопорушення розглянутий судом першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку разом з дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 07.10.2022 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2022 року щодо нього - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: