Справа № 462/5263/22 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 33/811/1280/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Матушека Віктора Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Залізничного районного суд м. Львова від 30 вересня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 26 вересня 2022 року о 19 год. 50 хв., під час перевірки документів у пасажирів потягу № 715 «Київ-Львів-Перемишль» на території Залізничного району м. Львова була виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Канади серії НОМЕР_1 , виданий 02 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України дана особа зізналася, що являється громадянином України, та пред`явила паспорт громадянина України, для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом вказаний громадянин порушив вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правих перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, тобто здійснив незаконне перетинання державного кордону України без відповідних документів, вчинивши правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2022 року, оскілки в суді участі він не приймав, копію рішення отримав 4 жовтня 2022 року, а вчасно подати апеляційну скаргу не зміг через ракетні обстріли території м. Львова та області та відсутності енергопостачання.

З постановою місцевого суду не погоджується вважає її незаконною.

Наголошує, що повідомляв інспектора прикордонної служби, що має документи громадянина України та Канади для виїзду за кордон, та запитував чи має він право на перетин кордону, перед відправкою поїзда.

Повідомляє, що мав документи, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено якими його діями виразилася незаконна спроба перетину кордону, і в чому вона полягала. У матеріалах справи відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 -1 КУпАП.

Наголошує, що місцем складання протоколу, є контрольний пункт «Шегині», оскільки там його висадили з потяга і там складено протокол. У зв`язку із цим розгляд справи повинен був проводитися в Мостиському районному суді Львівської області.

Наголошує, що не погоджувався, щоб розгляд справи було проведено у його відсутності.

Повідомляє, що прибував до суду 30 вересня 2022 року, проте його справа перебувала на автоматизованому розподілі, 4 жовтня 2022 року його було повідомлено, що розгляд справи відбувся у його відсутності та вручено копію рішення.

Звертає увагу, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи належним чином.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався 4 жовтня 2022 року, та не зміг подати вчасно апеляційну скаргу у зв`язку із ракетним обстрілами території Львівської області, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення уповноваженої особи, яка складала протокол ОСОБА_4 на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», передбачено, що громадянин України, який набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з приписами статті 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну); перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, передбачає, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни окрім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Всупереч тверджень апелянта ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові, а саме:

-данині протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №284042 від 26 вересня 2022 року ( а.с. 1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 26 вересня 2022 року о 19 год. 50 хв., під час перевірки документів у пасажирів потягу №715 «Київ-Львів-Перемишль» на території Залізничного району м. Львова, пред`явив на паспортному контролі закордонний паспорт громадянина Канади серії НОМЕР_1 від 2 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), під час додаткового вивчення питання, щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України дана особа зізналася, що являється громадянином України та пред`явила паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1

-інформацією з письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 2), відповідно до якої ОСОБА_1 перетинав кордон України, маючи дійсний паспорт громадянина Канади і недійсний паспорт громадянина України;

-рапортами сержанта ОСОБА_7 та капітана ОСОБА_8 (а.с. 3,4), відповідно до яких 26 вересня 2022 року о 19 год. 50 хв., під час перевірки документів у пасажирів потягу №715 «Київ-Львів-Перемишль», на території Залізничного району м. Львова, виявлено особу, яка на паспортному контролі пред`явила закордонний паспорт громадянина Канади серії НОМЕР_1 від 2 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), під час додаткового вивчення питання, щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України ОСОБА_1 зізналася, що являється громадянином України та пред`явила паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1

-копією закордонного паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), з якої вбачається, що термін дії паспорт закінчився 11 жовтня 2021 року;

-копією паспорта громадянина Канади на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6);

-відомостями з довідки-витягу (а.с.7), відпоповідно до яких громадянин України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався;

-витягом (копія екранної форми) з підсистеми «Ризик» ГАІС ПК «Гарт-1» від 27 вересня 2022 року №2/4-754-22Вих (а.с. 8), з якого вбачається, що ОСОБА_1 в`їхав на територію України, 11 вересня 2020 року, за паспортом серія НОМЕР_2 ;

-зобов`язанням ОСОБА_1 (а.с.12) прибути 30 вересня 2022 року о 10 год. 30 хв. до суду, у разі його відсутності просив проводити розгляд справи без нього.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 прибув на територію України, 11 вересня 2020 року, на підставі паспорта громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданого 11 жовтня 2011 року, що підтверджується матеріалами справи, зазначеними вище.

Апеляційний суд не бере до уваги аргументи апелянта про те, що ОСОБА_1 є громадянином Канади, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд з Україну (дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України та інші.). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 при виїзді з України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів.

Твердження апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено якими його діями виразилася незаконна спроба перетину кордону, і в чому вона полягала, не беруться до уваги апеляційного суду.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №284042 від 26 вересня 2022 року ( а.с. 1), ОСОБА_1 пред`явив на паспортному контролі закордонний паспорт громадянина Канади серії НОМЕР_1 від 2 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) , хоча є громадянином України, окрім того апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не мав дійсних (діючих) документів для перетину державного кордону України, як громадянин України відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 -1 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №284042 від 26 вересня 2022 року ( а.с. 1), письмовими пояснень ОСОБА_1 (а.с. 2), копією закордонного паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5) та іншими документами, зазначеними вище за текстом.

Покликання апелянта, що місцем складання протоколу, є контрольний пункт «Шегині», оскільки там його висадили з потяга і там складено протокол, а тому розгляд справи повинен був проводитися в Мостиському районному суді Львівської області, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 203, 203-1, 204-1, 204-2 і 204-4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №284042 від 26 вересня 2022 року (а.с. 1) місце виявлення адміністративного правопорушення є територія Залізничного району м. Львова (Відділ прикордонної служби «Львів» 7 КЗ ЗРУ ДПС України), а не контрольний пункт «Шегині», де ОСОБА_1 висадили з потяга.

Твердження апелянта, що він не погоджувався, щоб розгляд справи було проведено у його відсутності, не знайшли свого підтвердження, оскільки, як вбачається із зобов`язання від 26 вересня 2022 року ( а.с. 12 ), ОСОБА_1 просив, у випадку його відсутності, проводити розгляд справи без нього, та був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Що стосується аргументів ОСОБА_1 , що він прибував до суду 30 вересня 2022 року, проте його справа перебувала на автоматизованому розподілі, а 4 жовтня 2022 року його було повідомлено, що розгляд справи відбувся у його відсутності, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2022 року.

постанову Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу- без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.