НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 грудня 2022 року Справа № 322/808/22 (Провадження № 3/322/611/22)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю захисника Котова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 07.11.2022, за ч.4 ст. 172-11 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, штаб сержанта із матеріального забезпечення метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Штаб сержант ОСОБА_1 будучи призваним на військову службу за контрактом 16.07.2021 ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходить у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сержанта із матеріального забезпечення метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частими НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 127, НОМЕР_3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, штаб-сержант ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, штаб-сержант був зобов`язаний піклуватися про виконання своїх обов`язків, додержання Конституції та законів України, Військової присяги, неухильне виконання вимог військових статутів, наказів командирів.

Штаб-сержанту ОСОБА_1 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №238 від 22.09.2022 було надано відпустку за сімейними обставинами у зв`язку з хворобою дружини з 22.09.2022 по 01.10.2022. Проте штаб сержант ОСОБА_1 прибув з відпустки за сімейними обставинами 03.10.2022 в район зосередження дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , що дислокується поблизу населеного пункту Сторчове Запорізького району Запорізької області. Документів, що підтверджують поважність своєчасного неприбуття із відпустки за сімейними обставинами не було надано. Таким чином штаб-сержант ОСОБА_1 в порушення вказаних вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України не заявився з відпустки без поважних причин і був відсутній на військовій службі протягом 1 (одного) дня в умовах особливого періоду.

08.11.2022 ОСОБА_1 було подано клопотання в мотивувальній частині якого, останній вказував про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до положень ст.247 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення затвердженої наказом Міністерства оборони України 23.10.2021 за №329. Також у клопотанні зазначено, що відпустка надавалася йому в порядку п.18 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі спеціальний закон), відповідно до якого в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Натомість зі змісту протоколу випливало, що відпустка йому була надана на 10 календарних днів. З наказом командира військової частини НОМЕР_1 його не ознайомлювали, а лише усно повідомили про десятиденний термін відпустки. Час на проїзд до місця її проведення не вказувався, незважаючи на те, що командуванню було відомо, що він планує їхати до Закарпатської області куди неможливо дістатися менш ніж за 24 години.

В резолютивній частині клопотанні ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, надавши йому можливість укласти договір з адвокатом для отримання правової допомоги, викликати і допитати вказаних в адміністративному протоколі військових посадових осіб і надати для ознайомлення матеріали справи.

Судове засідання 08.11.2022 було відкладено на 17.11.2022.

З 10.11.2022 в якості захисника ОСОБА_1. участь в справі бере адвокат Котов О.С.

В судовому засіданні 17.11.2022 було опитано ОСОБА_1 та допитано свідка ОСОБА_2 . Долучені до матеріалів справи документи надані ОСОБА_1 (копії квитків, копія рапорту від 16.09.2022) і свідком ОСОБА_2 (копія рапорту з вхідною датою 20.09.2022 і письмове пояснення ОСОБА_1 , які останній і захисник вважали доречним долучити до матеріалів справи і дослідити).

Свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вказане судове засідання не з`явилися внаслідок перебування на передовій.

З огляду на підтримання клопотання захисника про виклик і допит вказаних свідків, судове засідання було перенесено на 02.12.2022.

25.11.2022 від ОСОБА_1 надійшло клопотання у якому останній повторно просив викликати і допитати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також залучити експерта для проведення почеркознавчої експертизи, на вирішення якому поставити питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у протоколі №323 від 3 листопада 2022 р. тією особою від імені якої він зазначений, чи іншою особою? чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у протоколі №323 від 3 листопада 2022 р. ОСОБА_3 .?

Вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на те, що протокол про військове правопорушення №323 від 3 листопада 2022 р., окрім підписів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інших підписів не містить.

30.11.2022 від ОСОБА_1 надійшли заяви про долучення до матеріалів справи доказу про звільнення від сплати судового збору, залучення для участі в справі його представника і проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

У задоволенні заяви про залучення до участі у справі представника відмовлено з огляду на те, що в справі про адміністративне правопорушення представник може виступати і приймати участь лише в інтересах потерпілого і ним може бути адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Захист же особи, яка притягається до адміністративної відповідальності здійснює захисник, і ним також може бути адвокат чи інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. ОСОБА_1 не було надано доказів того, що ОСОБА_5 якого ОСОБА_1 просив визнати своїм представником, є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Суддею вживались заходи щодо проведення судового засідання 02.12.2022 в режимі відео конференції, однак ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомив, що приймати участь в судовому засіданні він не має можливості з технічним причин. Останній також повідомив, що від послуг адвоката Котова О.С. він не відмовляється.

02.12.2022 суддею поставлено питання щодо можливості проведення судового засідання без участі ОСОБА_1 з огляду на явку викликаних свідків.

Захисник вважав необхідним допитати свідків які з`явилися.

У вказаному засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також заслухані пояснення захисника - адвоката Котова О.С.

Після цього, суддею поставлено питання щодо наявності додаткових заяв чи клопотань, можливо повторного виклику в судове засідання ОСОБА_1 з огляду на подані ним клопотання. Захисник зауважив, що додаткових заяв і клопотань не має, враховуючи те, що ОСОБА_1 надавав пояснення в попередньому судовому засіданні, вважав доцільним ухвалити рішення по суті справи за відсутності останнього.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 17.11.2022 свою вину не визнав. Зазначив, що він відповідно до положень Закону мав право повернутися з відпуски на два дні пізніше з огляду на відстань місця дислокації підрозділу і місця проведення відпустки раховуючи вид відпустки (за сімейними обставинами через хворобу дружини). Вказав, що рапорт від його імені друкував ОСОБА_6 . 22.09.2022 ОСОБА_7 повідомив йому, що рапорт погодили і він може вирушати у відпустку. Термін відпустки був десять днів. Він був проінформований, що відпустка надається з 22.09.2022 по 01.10.2022, і що він має прибути в підрозділ 02.10.2022. Однак зі змістом самого наказу про надання відпустки він не ознайомлювався. Також повідомив, що перед подачею останнього рапорту, ним за декілька днів до цього подавався аналогічний, однак той рапорт не погодили, оскільки до нього не було додано свідоцтво про шлюб. Вказав, що він просив ОСОБА_8 , зробити у рапорті вказівку про надання відпустки терміном 10 днів без урахування днів на дорогу. Однак той відповів, що він не може такого зробити, оскільки ця вказівка буде вимагати вжиття додаткових дій як для нього ( ОСОБА_1 ) так і для керівництва. Водночас повідомив, що за наявності бажання, він ( ОСОБА_1 ) може самостійно писати рапорт із такими вказівками.

На питання судді ОСОБА_1. пояснив, що самостійно такого роду рапорт він не писав.

В подальшому ОСОБА_9 був виготовлений новий бланк рапорту до якого було надані всі необхідні документи (свідоцтво про шлюб, довідки про хворобу). У відпустку він вибув 22.09.2022. Проводив її вдома у с. Новобарово Тячівського району Закарпатській область. Наприкінці його відпустки також у відпустку до дому мали приїхали його брат і син, які проходять службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 і з якими він мусив зустрітися. 29 чи 30 вересня 2022 року він в телефонному режимі повідомив ОСОБА_8 про ці обставини (приїзд брата і сина) і про те, що він затримається з відпустки, тобто не прибуде 02.10.2022, на що він ( ОСОБА_1 ), з огляду на відстань і положення спеціального Закону має повне право. У відповідь ОСОБА_7 повідомив йому, що доповість про це вищестоящому керівництву і воно буде приймати рішення щодо ситуації, яка склалася. В підрозділ він прибув 03.10.2022, вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 17.11.2022 показав, що він перебуває на посаді заступника командира метеорологічної батареї з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 приблизно в середині вересня 2022 року повідомив, що його дружина перебуває на стаціонарному лікуванні і що він має бажання отримати відпуску у зв`язку з сімейними обставинами. Він (свідок) виготовив стандартний бланк рапорту, який був підписаний ОСОБА_1 , далі ним як вищестоящим командиром, який клопоче по суті рапорту також було підписано рапорт, далі рапорт було передано командиру дивізіону військової розвідки, після чого в разі його погодження рапорт мав бути переданий на резолюцію командиру військової частини (копія рапорту від 16.09.2022 з відповідними підписами і резолюціями надана в судовому засіданні ОСОБА_1 і долучена до матеріалів справи). Вказаний рапорт не погодили, оскільки як він зрозумів, до нього не було додано документа, який підтверджував сімейні відносини ОСОБА_1 і його дружини. Також ОСОБА_1 хотів щоб в рапорті було відображена вказівка про надання відпустки без урахування днів на дорогу, однак з особистого досвіду він (свідок) знав, що за наявності такої вказівки рапорт ОСОБА_1 могли не погодити, оскільки це вимагає вжиття додаткових заходів (виготовлення і надання відпускного квитка, проставляння відповідних позначок про вибуття/прибуття, розрахунку часу на дорогу з урахуванням відстані і виду транспорту тощо), що фактично не можливо втілити у життя в теперішній час (в умовах активних бойових дій, у яких приймає участь підрозділ і частина). Також була вірогідність існування обмеження визначеного п.17 ст.10-1 спеціального закону (відпустка надається за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу), що також потребувало перевірки. З огляду на ту обставину, що за посадою ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою, могли виникнути складності з призначенням на цю посаду на час його відпустки іншого військовослужбовця. До того ж п.18 ст.10-1 цього закону передбачена можливість, а не обов`язковість надання відпустки за сімейними обставинами, її термін не може перевищувати 10 днів, а меншим бути міг. Він як міг пояснив усі ці нюанси ОСОБА_1 і вони знайшли порозуміння в цьому питанні. Як результат, ним (свідком) був виготовлений новий бланк рапорту, аналогічного змісту з попереднім про надання ОСОБА_1 відпустки за сімейними обставинами тривалістю 10 календарних днів з 22.09.2022, без вказівки щодо неврахування часу на дорогу, до якого було надані свідоцтво про шлюб і довідки про хворобу. Рапорт в такій редакції був підписаний ОСОБА_1 і погоджений ним (свідком). Як і в попередньому випадку далі рапорт було передано командиру дивізіону військової розвідки, після чого, як з`ясувалося пізніше, тим рапорт також був погоджений і переданий на резолюцію командиру військової частини (копія рапорту з відповідними підписами і резолюціями надана в судовому засіданні ОСОБА_2 і долучена до матеріалів справи).

22.09.2022 у внутрішньому чаті військової частини в мессенджері Signal до нього довели інформацію про те, що рапорт ОСОБА_1 було погоджено і йому надано відпустку за сімейними обставинами з 22.09.2022 до 01.10.2022. Вказану інформацію він довів до ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Особисто він (свідок) допомагав ОСОБА_1 купувати квиток на поїзд з м. Запоріжжя до м. Львову, і організував доставку останнього з місця дислокації підрозділу в м. Запоріжжя.

Приблизно 28 або 29 вересня 2022 ОСОБА_1 зателефонував йому і повідомив, що він запізниться з відпустки. Причиною цього зі слів ОСОБА_1 було те, що у відпустку додому мали приїхали його брат і син, які проходять службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 і з якими той хотів зустрітися. Він (свідок) повідомив ОСОБА_1 , що змушений буде доповісти про цю обставину вищестоящому керівництву, адже це могло бути розцінено як порушення вимог дисциплінарного статуту, тобто як запізнення з відпустки без поважних причин, на що ОСОБА_1 відповів, що відповідно до закону він має право на додаткові дні на дорогу.

З відпустки ОСОБА_1 прибув 03.10.2022.

На питання судді свідок повідомив, що бланк пояснювальної записки друкувався в штабі, він його підписав, оскільки, на його думку суть пояснення в цілому була правильною. В дійсності ОСОБА_1 було доведено не сам наказ №238 від 22.09.2022, а те що, було погоджено його рапорт і надана відпускна з 22.09.2020 по 01.10.2022.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 02.12.2022 показав, що він проходить службу у військової частини НОМЕР_1 на посаді командира другого взводу метеорологічної батареї. ОСОБА_1 проходить службу в цьому ж підрозділі на посаді сержанта із матеріального забезпечення. 22.09.2022 він відбув у відпуску за сімейними обставинами додому, оскільки останньому, була надана відпустка з 22.09.2022 по 01.10.2022. Однак з відпустки він повернутися в підрозділ 03.10.2022. Приблизно 29.09.2022 ОСОБА_1 повідомляв, що запізниться з відпустки, через те, що мав намір зустрітися із сином і братом, які служать в НОМЕР_3 бригаді і також мали приїхати у відпустку додому. До цього ОСОБА_1 також подавав рапорт на відпустку, однак той рапорт з якихось причин не погодили. Тобто ОСОБА_1 поїхав додому після погодження другого рапорту. Рапорт був виготовлений ОСОБА_2 за допомогою ноутбука і підписаний ОСОБА_1 . Наскільки йому відомо, в рапорті не було вказано скільки діб ОСОБА_1 потрібно на дорогу до місця проведення відпустки.

На питання судді свідок повідомив, що бланк пояснювальної записки йому на підпис приніс ОСОБА_2 . Бланк він підписав, оскільки вважав, що суть викладених в ньому обставин в цілому була правильною. Підтвердив, що підпис в пояснювальній записці належить йому.

В цьому контексті на питання захисника повідомив, що ОСОБА_1 доводилось, що погоджено його рапорт і надано відпустку, а не сам наказ. Про це ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 в його (свідка) присутності.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 02.12.2022 показав показав, що він т.в.о. командира метеорологічної батареї, хоча офіційно обіймає посаду командира відділення другого взводу цієї батареї, тобто є безпосереднім командиром ОСОБА_1 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 була надана відпустка за сімейними обставинами до 1 жовтня 2022 року. 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 зателефонував йому і повідомив, що не може повернутися з відпустки, оскільки до нього мають приїхати син і брат. Йому(свідку) відомо, що ОСОБА_1 також телефонував і повідомляв ці обставини ОСОБА_2 , який є заступником командира метеорологічної батареї з морально психологічного забезпечення. Відпустка надавалася ОСОБА_1 на підставі рапорту в якому не зазначалося про додаткові дні на дорогу. Вимоги ОСОБА_1 щодо додаткових днів на дорогу виникли вже підчас перебування ним у відпустці. Йому (свідку) не відомо про те, що ОСОБА_1 на момент подачі рапорту висловлював прохання щодо надання йому днів на дорогу. Він вважає, що за умови якщо б на момент подачі рапорту ОСОБА_1 акцентував на цьому увагу, це питання було б вирішено, однак це не обов`язково означало, що відпустка була б надана на максимальний 10 денний термін. Знає що, до подачі рапорту на підставі якого було надано ОСОБА_1 відпустку, він подавав рапорт, який не погодили через те, що не були додані якісь документи.

На питання захисника повідомив, що ОСОБА_1 не надавався відпускний квиток, оскільки як йому відомо на той момент такі квитки не видавали. З яких причин не видавали, не знає (це компетенція штабу). Також повідомив, що ОСОБА_1 доводився не сам наказ, а його рапорт погоджений командиром дивізіону (з резолюціями і підписами, який було надіслано за допомогою мессенджера).

На питання судді свідок повідомив, що бланк пояснювальної записки йому на підпис надала офіцер в штабі ( ОСОБА_10 ). Підтвердив, що підпис в пояснювальній записці належить йому.

Захисник - адвокат Котов О.С. підтримав раніше висловлену ОСОБА_1 думку щодо наявність підстав для закриття провадження у справі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що п.18 ст.10-1 спеціального закону передбачено надання в особливий період і під час дії воєнного стану військовослужбовцям відпустки за сімейними та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки. Поважність причин була підтверджена під час доведена. В рапорті ОСОБА_1 вказував місце проведення відпустки - АДРЕСА_1 . До місця проведення відпуски і в зворотній бік ОСОБА_1 добирався протягом (м. Запоріжжя - м. Лівів) і автотранспортом (с. Сторчове - м. Запоріжжя, м. Львів - с. Новобарово). Дорога займає більше 24 годин в один бік. ОСОБА_1 не було доведено зміст самого наказу, а лише повідомлено про те, що рапорт на відпустку погоджено. Останньому не надавався відпускний квиток, видача якого передбачена законодавством. Перелічені обставини, на переконання захисника, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення.

В якості письмових доказів надані: протокол про адміністративне правопорушення №323 від 03.11.2022, витяги з наказів №230 від 01.12.2021, №147 від 17.06.2022, №238 від 22.09.2022, №255 від 09.10.2022, службова і медична характеристики,

пояснювальні записки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , копія наказу №1059 від 09.11.2017, копії проїздних документів, копія письмового пояснення ОСОБА_1 , копія рапортів ОСОБА_1 від 16.09.2022 і Вх4476/а від 20.09.2022.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною третьої статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Частиною четвертою статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені зокрема частиною третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Суддею встановлено і є загальновідомим фактом, що з 24.02.2022 в Україні введено і дотепер діє воєнний стан.

Показання свідкив узгоджуються між собою і письмовими доказами а також частково з поясненнями самого ОСОБА_1 . Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини цієї справи, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення в цілому відповідає вимогам визначеним ст.256 КУпАП і положенням Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329. Відсутність серії протоколу не є суттєвим процесуальним недоліком, що давав би підстави визнати доказ недопустимим. Протокол складений повноважною особою (а.с.18), підписаний ОСОБА_1 без зауважень. Право ОСОБА_1 щодо отримання копії протоколу, було в повністю відновлено після надання йому матеріалів справи для ознайомлення і відкладення судового розгляду.

Дійсно положеннями п.18 ст.10-1 спеціального закону в особливий період під час дії воєнного стану передбачена можливість надання військовослужбовцям відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець, враховуючи обмеження визначенні п.17 цієї статті (в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів).

Водночас для реалізації такої можливості необхідне дотримання певного механізму визначеного зокрема Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (зі змінами).

Зокрема зі змісту п.8.12 цієї Інструкції випливає, що військовослужбовець має подати командиру підрозділу рапорт про надання відпустки, в якому зазначається:

- вид відпустки;

- тривалість відпустки в календарних днях;

- адреса, за якою буде проводитися відпустка, та контактний номер телефону для оповіщення;

- вид транспорту, обраний для слідування у відпустку, тривалість часу для проїзду до місця проведення відпустки в межах України та у зворотному напрямку, який потрібен з огляду на віддаленість місця проведення відпустки;

- пропозиція щодо тимчасового покладання на час відпустки виконання обов`язків військовослужбовця на іншу посадову особу (за потреби).

Рапорт військовослужбовця, підписаний командиром підрозділу, за підпорядкованістю подається для прийняття рішення командиру військової частини через штаб військової частини.

Розрахунок часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, здійснює штаб військової частини з огляду на віддаленість і тривалість проїзду до місця проведення відпустки та у зворотному напрямку за видом транспорту, обраним військовослужбовцем (але не більше двох діб в один кінець), та з урахуванням пропозиції військовослужбовця. Військовослужбовцям, які вибувають у відпустку, видаються відпускні квитки встановленого зразка.

Військовослужбовець, який не вибув до зазначеного в рапорті місця проведення відпустки або не в змозі надати підтвердження постановки на облік, прибуває до військової частини наступного дня після закінчення строку відпустки, визначеного пунктами 1, 12, 18 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зі змісту цих норм випливає, що для надання такого роду відпустки необхідні вжиття заходів як самим військовослужбовцем так і штабом військової частини, в якій він проходить службу, і її надання чи не надання віднесено до дискреційних повноваження командира військової частини (може надаватися, а не має бути надана; тривалістю не більш як 10 календарних днів, а не 10 календарних днів).

В рапорті ОСОБА_1 (Вх. №1176/а від 20.09.2022) на підставі якого йому була надана відпустка не були зазначені усі дані (вид транспорту, обраний для слідування у відпустку, тривалість часу для проїзду до місця проведення відпустки в межах України та у зворотному напрямку, який потрібен з огляду на віддаленість місця проведення відпустки; пропозиція щодо тимчасового покладання на час відпустки виконання обов`язків військовослужбовця на іншу посадову особу (за потреби)), які є обов`язкові для реалізації можливості отримання відпустки передбаченої п.18 ст.10-1 спеціального закону. Відповідно, штаб військової частини НОМЕР_1 був позбавлений можливості виконати розрахунок часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад.

Фактично ОСОБА_1 була надана відпустка за сімейними обставинами із визначенням конкретного періоду з 22.09.2022 до 01.10.2022.

Аналіз сукупності доказів дає підстави стверджувати, що ОСОБА_1 усвідомлював чому саме бланк рапорту був виготовлений таким чином (допускав імовірність того, що відпустка може взагалі бути не надана, чи надана меншої тривалості). Останній підписав рапорт і не відкликав його в подальшому. Іншого рапорту не подавав, хоча об`єктивно мав таку можливість. Вибув додому одразу після, того як йому повідомили про погодження рапорту, тобто реалізував право на відпустку наданої саме в такі формі.

Невчасне повернення ОСОБА_1 з відпустки хоча і було обумовлено цілком природнім бажанням зустрітися з рідними вдома після досить тривалого терміну в умовах війни, однак ця причина є суб`єктивною, а не поважною.

Той факт, що ОСОБА_1 було повідомлено не сам зміст наказу, а те що йому надана відпустка на конкретно визначений період з 22.09.2022 до 01.09.2022, не виключає існування складу правопорушення.

При визначенні міри відповідальності, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Відповідно до ч.2 ст.34 КУпАП, суддя визнає пом`якшуючими обставинами, той факт що ОСОБА_1 приймає участь у відсічі збройної агресії російської федерації, що запізнився з відпустки лише на 1 добу, що причиною цього було бажання зустрітися з близькими. Обставини, які обтяжують відповідальність, передбачені ст.35 КУпАП, не встановлені.

З огляду на вказане, з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.4 ст.172-11 КУпАП, найменшого виду суворості, а саме штрафу, в мінімальному розмірі - сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

ОСОБА_1 у вказаній справі не є особою щодо якої застосовується положення п.12 ч.1 ст.5 Закону України про «Судовий збір».

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Керуючись ст. 40-1, 221, 283 - 285, 294, КУпАП, суддя

постановив:

застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 грн (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять гривень 00 коп), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов