Справа № 444/2413/21 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 33/811/260/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі представника - адвоката Сопронюка Геннадія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Сопронюка Генадія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 11 лютого 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 28 липня 2021 року о 23 год. 45 хв., на автодорозі Підхід до м. Львова 3 км+ 500 м. керував транспортним засобом «Кіа Спортейдж» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Сопронюк Г.М., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просять, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції неповно та неправильно досліджено докази.

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, його ніхто не направляв для проходження такого огляду, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння.

В матеріалах справи не зазначено за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, також відсутній акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, диск з відео фіксацією події не зазначений в протоколі як речовий доказ, та відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис.

Окрім цього, особу повідомили, що розгляд справи буде проведений у Пустомитівському районному суді Львівської області, а матеріали справи направили в Жовківский районний суд Львівської області. У ОСОБА_1 не відібрано пояснення, хоча він не відмовлявся такі надавати.

Працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ 17 грудня 2008 року № 1103.

Доказів, які могли бути враховані судом як належні, допустимі та достовірні на час винесення оскаржуваної постанови у матеріалах справи відсутні.

1 червня 2022 року ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №198912 від 29 липня 2022 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Кіа Спортейдж» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків;

- у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4-5), з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у встановленому законом порядку;

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (а.с. 6), де зазначено, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Кіа Спортейдж» д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення п. 34 ПДР України ( водій керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1).

- у рапорті капрала поліції А.Качмара від 3 серпня 2022 року (а.с. 7), згідно якого вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено за порушення ПДР, окрім того працівник поліції зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно визначено суд, до підсудності якого належить справа, та просить направити матеріали до Жовківського районного суду Львівської області (за місцем вчинення адміністративного правопорушення).

- у відеозаписі, долученому до матеріалів справи, де зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у встановленому законом порядку, окрім того водій зазначав, що вживав алкоголь;

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕОА № 4553502 від 29 липня 2021 року (а.с. 6), де зазначено, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Кіа Спортейдж» д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення п. 34 ПДР України ( а саме водій керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1).

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в матеріалах справи відсутнє письмове направлення, не беруться до уваги апеляційним судом.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735, така містить два можливі варіанти проведення огляду на стан сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому як для проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, так і для проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я, необхідні згода водія на проведення такого огляду.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, та пояснень свідків (а.с. 4-5), ОСОБА_1 відмовився від проведення такого огляду у встановленому законом порядку.

Аргументи сторони захисту, що в матеріалах справи не зазначено за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, також відсутній акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі мають формальний характер, спрямовані на ухилення його від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, долученому до матеріалів справи, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на що він відмовився та в подальшому не виявляв бажання пройти такий огляд, окрім того водій зазначав, що святкував день народження внука та вживав алкоголь, а сів за кермо автомобіля оскільки йому не далеко їхати.

Твердження апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено диск з відео фіксацією події як речовий доказ, та відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №198912 від 29 липня 2022 року ( а.с. 2), було виготовлено працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, а відеозаписи записано на диск 30 липня 2021 року, тобто на момент складання протоколу, диск не міг бути вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відеозапис події, долучений поліцейськими до матеріалів справи, в розумінні ст. 251 КУпАП не є речовим доказом.

Зазначення відомостей про технічний засіб відеозапису передбачене як обов`язкова вимога до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів (ч. 3 ст. 283 КУпАП), а не до змісту протоколу, а відтак відеозапис, доданий до матеріалів справи, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом.

Що стосується аргументів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи буде проведений у Пустомитівському районному суді Львівської області, а матеріали справи направили в Жовківский районний суд Львівської області, та такі не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 1271 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» передбачено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Як вбачається з рапорту капрала поліції А.Качмара від 3 серпня 2022 року (а.с. 7), ОСОБА_1 було зупинено на під`їзді до м. Львова М-06-03 км за порушення ПДР України, та працівником поліції помилково зазначено, що місце зупинки транспортного засобу відноситься до підсудності Пустомитівського районного суд Львівської області, про що працівник поліції повідомив в рапорті.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 мав можливість подати клопотання про направлення матеріалів справи на розгляд до іншого суді відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, проте не скористався такою можливістю у місцевому суді.

Твердження , що працівниками поліції не відібрано пояснення у ОСОБА_1 , хоча він не відмовлявся такі надавати, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що водій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відмовився надавати пояснення.

Покликання апелянта на те, що працівниками поліції порушено ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ 17 грудня 2008 року № 1103 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ 17 грудня 2008 року № 1103, а саме запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, в присутності двох свідків, на що водій відмовився.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Сопронюка Г.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Жовківського районного суду Львівської від 11 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Сопронюка Генадія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.