ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1616/22 Справа № 202/7724/22 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника Гриньо М.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на сім днів, та звільнено від уплати судового збору, -
ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 12.10.2022 року о 15:00 год. на території військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово розташована в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 при здійсненні виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, був виявлений в стані алкогольного сп`яніння 0,68 проміле, що підтверджується актом №1673 від 12.10.2022 року.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду змінити в частині призначеного стягнення та призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 гривень.
Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 18.11.2022 року.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є незаконною та необгрунтованою в частині призначеного стягнення.
Зазначає, що судом не було враховано обставини правопорушення, особу правопорушника та пом`якшуючі обставини, оскільки ОСОБА_1 визнав свою винуватість та щиро розкаявся у вчиненому, при цьому не враховано, що останній раніше не притягувався до відповідальності, одружений, має на утриманні двох дітей, проходив службу в зоні АТО, а також вчиненим правопорушенням не спричинено негативних наслідків.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови лише 18.11.2022 року, не спростовуються матеріалами справи, крім того матеріалами встановлено, що розгляд справи відбувався без ОСОБА_1 , а тому є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.
Висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини ОСОБА_1 правильності кваліфікації її дій за ч. 3 ст. 172-20 КУпАПв апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим оскаржувана постанова суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Аналізуючи доводи апелянта щодо надмірної суворості адміністративного стягнення, застосованого до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зважає на те, що у відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У межах апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненому правопорушенні визнав, за місцем служби характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності притягується вперше, вчинене правопорушення не потягло істотних негативних наслідків, обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, не вбачається.

Апеляційний суд, погоджуючись із апеляційними доводами, вважає, що суд першої інстанції, застосувавши до правопорушника стягнення, найбільш суворе за видом з числа передбачених санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, переконливого мотивування такого свого рішення не навів, вищезазначені обставини достатньою мірою не врахував і наклав на ОСОБА_1 надмірно суворе стягнення.
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного стягнення у бік його пом`якшення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.
Апеляційну скаргу захисника Гриньо М.І. задовольнити.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП змінити.
Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у виді штрафу у розмірі 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.
В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
Апеляційного суду А.А. Мазниця