П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д. розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ВАВ № 071308 від 10 вересня 2022 року відносно: ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП (далі - протокол),

У С Т А Н О В И В :

згідно із протоколом, ОСОБА_1 з червня 2022 року по теперішній час здавала в оренду належну їй кімнату АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання за КВЕД-2010, клас 68.10, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд справи проведений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вона про час та місце судового засідання він повідомлялася належним чином, клопотань не надходило.

Суддя зазначає, що відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності, передбачена у ст. 164 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності № 3 від 25 квітня 2003 року, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції,виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Суддя зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 880 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 813 ЦК України, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи.

Таким чином, стороною договору найму житла може бути будь-яка фізична особа, незалежно від наявності у неї зареєстрованого статусу фізичної особи-підприємця.

Згідно із абз. 1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно до пп. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, ПК України передбачене право будь-якої фізичної особи отримувати дохід від оренди належного їй майна, який включається до бази оподаткування податку на доходи фізичних осіб.

Отже, за таких обставин, суддя вважає, що для здачі належного фізичній особі житла, реєстрація її як суб`єкта господарювання не потрібна.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у діях ОСОБА_1 немає події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки не доведено, що в її діях є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Отже, керуючись ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська