ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону,

за ст. 172-15 ч.2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ 288537 від 26 вересня 2022 року, вбачається, що 04.08.2022 року близько 14.00 год. в умовах особливого періоду начальник 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону лейтенант ОСОБА_1 під час несення служби в прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» в МАППРП «Устилуг» не виконав свої службові обов`язки та не вжив заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.1 розділу 3 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затверджені наказом МВС України від 18.09.2013 року № 898, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 172-15 ч.2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Савюк Р.В. вказав, що його клієнт з протоколом не згоден та заперечив проти обставин, які в ньому викладені. Пояснив, що посадова особа, яка склала протокол ЗхРУ 288537, не дотрималася вимог чинного законодавства. Так, ОСОБА_1 перебував на місці події близько 14.00 год, 04.08.2022 року, він проводив роз`яснювальну роботу з ОСОБА_2 , який переконував що являється інвалідом 3 групи, є ліквідатором на Чорнобильській АЕС, тож має пільгу щодо позачергового перетину кордону. Такий факт дійсно мав місце. Після того, як ОСОБА_1 провів роз`яснювальну роботу і доповів черговому, ОСОБА_2 від`їхав на стоянку та попросив викликати поліцію, що ОСОБА_1 і зробив. Тобто, ОСОБА_2 вимогу ОСОБА_1 виконав, тож підстав для складання протоколу на ОСОБА_2 він не вбачав. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 тільки призвався з академії прикордонних військ і це було його третє чергування в пункті пропуску «Устилуг», тож відсутність у нього досвіду через нетривалу роботу на посаді не може свідчити про недбайливе чи несумлінне ставлення ОСОБА_1 до військової служби. Захисник наголосив, що проаналізувавши відеодоказ, який надав ОСОБА_2 , порушення вимог п.1 розділу 3 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затверджені наказом МВС України від 18.09.2013 року № 898 мало місце, але не з боку ОСОБА_1 , який в цей час перебував в середині пункту пропуску, а з боку іншої посадової особи, яка надала наказ підлеглим витягнути ОСОБА_2 з автомобіля і яка й повинна була скласти протокол за ст. 185-10 КУпАП. У зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП, адвокат Савюк Р.В. просив закрити провадження у вказаній справі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що в серпні 2022 року він їхав до Польщі. Він є інвалідом війни та ліквідатором аварії на ЧАЕС, мав при собі відповідні посвідчення. ОСОБА_1 пояснив йому, що він має переїхати в інше місце, ОСОБА_2 переїхав, ніякої злісної непокори ОСОБА_1 він не чинив.

Відтворені в судовому засіданні відеозаписи з місця події підтверджують пояснення ОСОБА_1 та повністю узгоджуються з його поясненнями та показами свідка ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення останньою правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Окрім вищевказаного, суддя вважає за необхідне вказати на те, що формулювання суті адміністративного правопорушення у протоколі ЗхРУ 288537 не є конкретизованим і зрозумілим, оскільки в ньому не вказано статті КУпАП за якою ОСОБА_2 мало б бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, будь-яких даних про те, в чому саме виразилось недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ 288537 не містить та не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 , показів свідка, проаналізувавши відтворений в судовому засіданні відеозапис з місця події, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 як військова службова особа проявив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, матеріалами справи не доведено, а судом не встановлено, а відтак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП.

Крім того, суддя бере до уваги, що відповідно до положень ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно вимог ст. 247 ч.7 КУпАП , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 38, 172-15 ч.2, 247, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч.2 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК