ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., перевіривши апеляційну скаргу адвоката Шевчук-Філімон Н.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданого Миколаївським РВ УМВС України в Миколаївській області, жителя АДРЕСА_1 , - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Вирішено вважати ОСОБА_1 позбавленим права керування транспортними засобами строком на 3 місяці з дня винесення постанови про позбавлення цього права.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп..

Згідно постанови суду, 22.08.2022 р. о 16:26, в с. Новий Киселів Чернівецької області на трасі АД М-19, 484 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою від 20.06.2019 р. Державної виконавчої служби у Миколаївській області ВП №25958546, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.

ЄУНСС №718/1823/22 Головуючий у І інстанції: Мінів О.І.

Провадження №33/822/708/22 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.3 ст. 126 КУпАП

Адвокат Шевчук-Філімон Н.М. в апеляційній скарзі, в інтересах ОСОБА_1 , з постановою суду першої інстанції не погоджується у зв`язку з її невідповідністю обставинам справи та порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч.3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особи, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження, про таке обмеження.

Проте, в даному адміністративному провадженні наведені вище документи відсутні.

Стверджує, що про наявність постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 не знав, так як його ніхто про це не повідомляв, сама постанова йому не надсилалася, і він був впевнений, що жодної заборгованості з даного приводу не має, так як своєчасно сплачував аліменти, допомагав дитині додатково.

З 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю проживає у Івано-Франківській області, як внутрішньо переміщена особа. Підставою зміни постійного місця проживання послугували бойові дії, які ведуться у Миколаївській області.

У зв`язку з тим, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять відомостей і доказів, які б вказували на наявність умислу вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що останній знав про накладене на нього обмеження, просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутністю в діях її підзахисного події та складу інкримінованого йому діяння, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Шевчук-Філімон Н.М. не з`явилися, хоч про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином були повідомлені, а тому у відповідності до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка учасників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, районним судом вказані вимоги закону дотримані в повному обсязі. Викладені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, наведених висновків суду не спростовують.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №247466 від 22.08.2022 р. вбачається, що 22.08.2022 р. о 16 год. 26 хв., в Чернівецькій області, Кіцманського району, с. Новий Киселів на АД М-19, 484 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_2 відносно якого встановлено обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Державної виконавчої служби у Миколаївській області ВП №25958546 від 18.04.2011 р., чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.

За змістом диспозиції ч.3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від ряду інших статтей КУпАП, не містить у собі посилання на обов`язку умисність вчинення таких дій.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У зв`язку з наведеним апеляційний вважає, що передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.

Так з матеріалів провадження вбачається, що постановою старшого державного виконавця Миколаївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 20.06.2019 року на ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-289 виданого 08.04.2011 р..

Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 20.06.2019 р. за період з 09.02.2011 р. по 01.06.2019 р. в сумі 101276,96 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відтак, ОСОБА_1 , знаючи про цю обставину, мав усвідомлювати, що наслідки за непогашення заборгованості неминучі, тому обмеження у праві керування транспортними засобами наразі є мінімальним покаранням, вразі непогашення цієї заборгованості в майбутньому відповідальність буде тільки посилюватися.

Документальних підтверджень того, що зазначена постанова державного виконавця скасована у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надав. Про факт погашення даної заборгованості також в апеляційній скарзі не йдеться.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на день винесення постанови судом першої інстанції - 02.11.2022 року є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, про що і був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №247466 від 22.08.2022 року. Закон не пов`язує початок такого обмеження з моментом вручення постанови державним виконавцем.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що про встановлені державним виконавцем обмеження будь-яким способом було доведено до відома апелянта, суд прийняти до уваги не може з огляду на те, що виконавчий лист знаходиться на виконанні з 08.04.2011 року, стягнення триває, та особі, що притягнута до адміністративної відповідальності, достеменно відомо про наявність у нього обов`язку зі своєчасної та повної сплати аліментів на утримання дитини.

Окрім того, в своєму поясненні ОСОБА_1 не заперечує того, що в нього тимчасові права через аліменти, протокол про вилучення прав отримав у Мукачеві і чекав суду, а також, що в Миколаївській області він подавав заяву до суду про перерахування коштів, однак судового розгляду не дочекався через початок війни. Пояснення написані особисто ОСОБА_1 та ним підписані.

Підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, у суду немає, вони є належними та допустимими доказами й не викликають сумнівів у своїй правдивості.

Отже, твердження апелянта про те, що суд попередньої інстанції не встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваному рішенні суду з наданням належної оцінки кожному наявному доказу в матеріалах справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи й доводи апеляційної скарги сторони захисту в інтересах ОСОБА_1 їх не спростовують.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст. 126 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУАП, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції.

Порушень застосування норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в районному суді, як про те твердить апелянт, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Шевчук-Філімон Н.М. залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КпАП України, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська