09.12.2022 Справа № 756/9857/22
ун.№756/9857/22
пр. № 3/756/5530/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2022 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме заходив до її кімнати.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою не визнав, пояснив, що проживає за вищезазначеною адресою, з дружиною офіційно розлучився, в кожного своя кімната. До її кімнати не заходив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає у випадку, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Тобто, особа не зобов`язана доказувати свою невинуватість і її поведінка вважатиметься правомірною, доки не буде доказано зворотне.

У Рекомендації No R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Вказане правило є нічим іншим, як складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість.

Відповідно до положень ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП, - є лише доказом у справі, що у сукупності із іншими доказами, відповідно до ст. 252 КУпАП, підлягає оцінці, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, як то регламентують положення ст. 245 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративні правопорушення, суд бере до уваги, що інших доказів, крім складеного протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень немає. Протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, однак не містять об`єктивної сторони цього правопорушення, а саме того як і в який спосіб було ним вчинено діяння (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, а також які саме і яка шкода була (чи могла бути) завдана потерпілому.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи між нею та колишнім чоловіком виник конфлікт, а саме він під час її відсутності зайшов до кімнати, та користувався речами.

Пояснення ОСОБА_1 щодо конфлікту в той день в матеріалах справи відсутні.

Однак працівники поліції не вдались до оцінки наданих пояснень, зібрання додаткових доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , а того ж дня склали протокол про адміністративне правопорушення щодо нього. При цьому, у самому протоколі не відобразили будь-що з обставин, які б мали значення для вірної кваліфікації дій ОСОБА_1 , і притягнення його до відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Суд при розгляді справи не вправі встановлювати дійсні обставини порушення, вдаватись до змін у його формулюванні, викладеному у протоколі.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, що згідно п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко