Справа № 127/4492/22
Провадження № 33/801/372/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2022 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого юристом Вінницької міської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2022 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3 400,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, Водій транспортного засобу JEEP Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 04.02.2022 року о 18:09 год. у м. Вінниці по вул. Зодчих, 2, скоївши ДТП, а саме рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А ПДР.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вказане судове рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим без врахування усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в судовому засіданні він зазначив, що місце дорожньо-транспортної пригоди він не залишав, надав суду відповідний відеозапис з камер вуличного спостереження, з якого прослідковується, що він здавав назад, для того щоб виїхати з парковки, в цей час впритул до нього під`їхав інший автомобіль, в результаті чого було здійснено зіткнення. Свою вину у вчиненні ДТП він визнав в повному обсязі. Матеріальні збитки іншому учаснику ДТП були завдані мінімальні, тому вони за взаємною згодою з іншим учасником ДТП від`їхали в сторону, для того щоб розблокувати виїзд з парковки. Додатково просить суд повторно врахувати, що він не мав наміру залишати місце пригоди чи уникати відповідальності. Вказує, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не підтверджуються обставини щодо наявності у його діях умислу або необережності спрямованих на залишення місця зазначеної вище ДТП, про що він неодноразово наголошував в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, вчинивши ДТП, він був змушений змінити розташування автомобіля, для зменшення перешкод та уникнення подальшого пошкодження майна, тому діяв в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки для громадян, при цьому ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами та заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, яка могла бути завдана.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом.

Відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейські; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У випадках коли один з учасників ДТП зник з місця пригоди, поліцейський повинен діяти у відповідності з вимогами п. 8 Розділу ІХ зазначеної Інструкції, а саме оформити схему місця ДТП, відібрати пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановити наявність засобів зовнішнього відео-, фото-спостереження та невідкладно повідомити уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнає свою вину. Згідно його пояснень встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди від`їхав з місця пригоди на декілька метрів щоб не заважати іншими учасникам дорожнього руху. Вказане було здійснено до приїзду працівників поліції, тобто до фіксації положення транспортного засобу в момент ДТП. Вказане підтверджується наданим відеозаписом з місця пригоди.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення на дану особу адміністративного стягнення, суд належним чином не врахував приписи статей 22, 23 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що хоча й в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, однак суд вважає за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Оцінюючи в сукупності обставини вчинення правопорушення, а саме те, що автомобілі учасників даної дорожньо-транспортної пригоди створювали затор на парковці ТЦ «Поділля Сіті», автомобілі не зазнали значних пошкоджень, водії перемістили транспортні засоби після досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 не заперечує положення свого транспортного засобу після його зупинки, не заперечує, що його автомобіль при виїзді заднім ходом зачепив автомобіль Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого спробував домовитись з водієм автомобіля Honda Accord, але в подальшому вони не зійшлись лише в ціновій політиці завданої шкоди, чекав прибуття поліції . При оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення того ж дня ОСОБА_1 не заперечував свою причетність до подій, щодо яких складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП. За таких обставин справи і відомостей про особу винного апеляційний суд приходить до переконання, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого в даному конкретному випадку буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Виходячи з вищенаведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Апеляційний суд звертає увагу, що у правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 11.07.2018 у справі №308/8763/15-а щодо застосування статті 38 КУпАП, зауважено, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко