Справа № 936/1249/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/38/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Шусти В. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 20.12.2021.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 236913 від 26.11.2021 та постанови судді від 20.12.2021 вбачається, що 26.11.2021 о 12 год 48 хв у с. Верхні Ворота по вул. Шевченка, 2, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився черговим лікарем Воловецької ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «a» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Шуста В. В. порушує питання про скасування постанови судді від 20.12.2021 та направлення справи щодо ОСОБА_1 до суду першої інстанції для нового розгляду. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, а тому постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 268 КУпАП, розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , який належним чином не повідомлявся про розгляд справи відносно нього судом першої інстанції, оскільки судову повістку про виклик до суду на 20.12.2021 останній отримав 21.12.2021, що позбавило його можливості надати суду пояснення, доводити свою невинуватість та призвело до порушення його права на захист. Захисник вважає, що у зазначений працівниками поліції день та час ОСОБА_1 автомобілем не керував, а знаходився поряд із транспортним засобом, який був технічно несправним і коли до нього підійшли працівники поліції він його ремонтував.
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Шуста В. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Шусти В. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість
реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від серії ААБ № 236913 від 26.11.2021, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Вказаним протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 26.11.2021 о 12 год 48 хв у с. Верхні Ворота по вул. Шевченка, 2, керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився черговим лікарем Воловецької ЦРЛ.
Згідно пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, він дійсно вживав алкоголь перед початком руху.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.11.2021 складеним лікарем КНП «Воловецька ЦЛ» ОСОБА_3 , яка будучи кваліфікованим фахівцем встановила факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, про що склала відповідний висновок (а.с. 5).
Цей висновок не суперечить вимогам, як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.
Крім того, даний висновок лікаря був підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень чи застережень, що свідчить про те, що він погодився з його змістом.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що лікар КНП «Воловецька ЦЛ» ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським інспектором СРПП № 2 Мукачівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Лакатошем В. В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 088008 від 08.01.2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та відсутності даних про його належне сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що: факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, тим більше, що про час та місце розгляду судом першої інстанції справи ОСОБА_1 було повідомлено.
В апеляційній скарзі захисника не наведено жодних доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Шусти В. В. щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, щодо порушень його права на захист та розгляду справи без дотримання вимог, передбачених ст. 268 КУпАП, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки за встановлених у протоколі обставин не керував транспортним засобом, а знаходився поруч, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Зокрема, згідно пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, слідує: « я дійсно їхав, але зупинився, так як у мене зламався автомобіль».
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що наявною у справі постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 572768 від 26.11.2021, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за те, що він 26.11.2021 о 12 год 48 хв, всупереч вимог п. 15.9 «б» Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті вулиць Шевченка та Верховинська у с. Верхні Ворота, Закарпатської області, за що підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн.
У зв`язку з наведеним та за наявності не скасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за фактом керування ним транспортним засобом 26.11.2021 о 12 год 48 хв з порушенням п. 15.9 «б» Правил дорожнього руху України, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин
встановлених судом першої інстанції при визнанні судом винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд розцінює позицію захисника щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом - як обрану лінію захисту з метою уникнення відповідальності.
Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, на якому була зафіксована подія перевірки водія ОСОБА_1 спеціальним приладом «Драгер» з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого встановлено та підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 0,4 % проміле, що перевищує гранично допустиму норму (0,2%). За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Враховуючи наведене, вимога апеляційної скарги захисника про скасування постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 20.12.2021 та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, не узгоджується з чинними вимогами ст. 294 КУпАП, якими не передбачено направлення справи на новий судовий розгляд.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведені й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника Шусти В. В. зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також направлені на уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шусти В. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 20.12.2021 щодо ОСОБА_4 ,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя