Справа № 444/1759/22 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 33/811/1348/22 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Леха Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Леха Р.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 26.07.2022 о 12:00 год. на 157 км. + 500 м. автодороги М09 Львів-Тернопіль-Рава-Руська керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Лех Р.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року та закрити провадження у справі.

Зазначає, що з постановою ОСОБА_1 , ознайомився 21.10.2022 отримавши поштове відправлення від Жовківського районного суду Львівської області. Зазначає, що ОСОБА_1 , не знав, що розгляд справи проводився у Жовківському районному суді Львівської області, оскільки жодних повідомлень не отримував. Крім того у протоколі було зазначено, що розгляд справи буде проводитись у Шевченківському районному суді м. Львова, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню.

Зазначає, що погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». За деякий час поліцейські повідомили про те що у них відстій «Драгер», а тому треба чекати інший екіпаж або їхати в медичний заклад для проходження огляду. ОСОБА_1 повідомив, що їде до батьків у м. Великі Мости везе ліки і чекати пару годин в нього немає можливості. Один із патрульних порекомендував відмовитись від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а потім оскаржити протокол відмови в суді, та зробити собі незалежну експертизу на стан сп`яніння. Після чого ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Поліцейські склали протокол, а ОСОБА_1 відпустили, і він поїхав у м. Великі Мости. В подальшому при повернені до м. Львова, ОСОБА_2 , о 16.48 того ж дня здав кров на токсикологічне дослідження на вміст алкоголю, що підтверджується квитанцією про сплату послуг КНП «Тер.медичного об`єд. м. Львова», та отримав результат дослідження № 4029 від 27.07.2022 із результатом 0%о.

Наголошує, що протокол не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, та звертає увагу на те, що у протоколі відсутня відмітка про роз`яснення прав ОСОБА_1 , що вважає порушенням, а долучене до матеріалів справи відео, не має відношення до подій, що стосуються ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутній акт із записом, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу, а в направленні на огляд відсутня назва закладу куди скеровували ОСОБА_1 на огляд.

Також звертає увагу, що один із свідків, а саме ОСОБА_3 знаходився на місці зупинки працівниками поліції і відносно даного свідка поліцейські склали постанову про порушення ним ПДР, що може свідчити про упередженість свідка.

Щодо іншого свідка, то у ОСОБА_1 склалась підозра, що такий свідок міг бути викликаний одним із працівників поліції телефоном, що викликає сумніви у його неупередженості.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Захисник Лех Р.А. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 21 жовтня 2022 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 076192 від 26 липня 2022 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, не стійка хода, нечітка вимова.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови та, те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримавши посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що попри наявний у водія обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, він може відмовитися від проходження огляду. Чинне законодавство містить єдиний виняток з даного правила якщо водій-учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (п. 14 розділу 3 Інструкції №1452/735).

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду, який останній пройшов самостійно, а відтак наявні підстави для скасування постанови, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 визнано винним саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що залучені свідки викликають сумнів щодо їх неупередженості апеляційний суд до уваги не бере.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час висловлення поліцейським вимоги до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження такого огляду поліцейським застосовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, сам відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського не було обов`язку залучати свідків.

Разом з тим, залучення свідків працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 не можна вважати порушенням. Свідок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були присутніми під час вимоги поліцейського до ОСОБА_1 про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Від огляду ОСОБА_1 відмовився, що і засвідчили дані свідки написавши письмові пояснення, які збігаються із подіями, що зафіксовано на відеозаписі, тому будь-яких сумнівів щодо неупередженості свідків матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не має відношення до подій, що стосуються ОСОБА_1 є безпідставними.

Так на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано події вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які викладено у протоколі серії ААД №076129 від 26.07.2022 і за вчинення якого постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення.

Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та з огляду на те, що у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, доводи апеляційної скарги останнього в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Леху Р.А. строк на апеляційне оскарження постанови Жовківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Леха Р.А. в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.