Справа № 357/1503/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О. Л. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

14.01.2022 р. о 16 год. 42 хв. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 107 км водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2160 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. На вимогу проходження огляду лікаря нарколога у встановленому законом порядку водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України не визнав, пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, просив адміністративний матеріал складений відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, які надіслані до суду, заслухавши пояснення ОСОБА_1 суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.130 ч.1 КУпАП керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В той же час, порядок дій працівників поліції з цього приводу не відповідає таким вимогам, що вбачається з матеріалів справи.

Матеріали справи не містять належних доказів тому, що саме ОСОБА_1 був правомірно зупинений працівниками поліції, в тому числі з метою перевірки на стан анаркотичного сп`яніння. Безпосередньо дослідивши докази, суд дійшов висновку, що ними не спростовано пояснення ОСОБА_1 і не підтверджено факт керування останнім транспортним засобом в стані наркотичного сп"яніння, а зафіксовані на відеозаписах обставини не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, зафіксовано що ОСОБА_1 перебуває на задньому пасажирському сидінні автомобіля екіпажу поліції, і постійно повторював про те, що він не вживає наркотичні засоби і був не проти від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, проте працівники поліції почали відмовляти ОСОБА_1 від проходження огляду та скласти відповідний протокол. Також під час перегляду диску зафіксовано, що працівники поліції висловлювались в адрес ОСОБА_1 нецензурною лайкою. Цими відеозаписами підтверджено пояснення ОСОБА_1 , а тому на підставі вище викладеного, суд критично оцінює інші докази, які наявні в матеріалах справи, та вважає, що працівниками поліції не доведено факт порушення особою, яка притягається до відповідальності вимог п.2.5 ПДР, та, відповідно, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

З цього приводу, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З урахуванням оголошених вище доказів, на думку судді, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення є недоведеною належними та допустимими доказами.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На підставі викладеного, статтями 62 Конституції України ч. 1 ст. 130, ст. 9, 221, 247, 251, 252, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. Л. Гавенко