Провадження № 3/185/4117/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник Ю.А., розглядаючи матеріали, що надійшли від інспектора СЮП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянки України, непрацюючої, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 11.11.2022 року гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків, щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання пішла з дому.

Гр. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, відповідно до довідки про доставку смс повідомлення від 30.11.2022 року повідомлена належним чином про час та дату судового розгляду.

В підтвердження винності гр. ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні суду були надані наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення №612576 серії ВАВ від 18.11.2022 року; копія рапорту від 11.11.2022 року; копія письмових пояснень гр. ОСОБА_3 від 11.11.2022 року; копія письмових пояснень гр. ОСОБА_1 від 18.11.2022 року; копія свідоцтва про народження гр. ОСОБА_2 ; копія паспорту гр. ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей

Обов`язки батьків висвітлені в ст.150 Сімейного Кодексу України,згідно якого батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення права обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли шістнадцятирічного віку несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення, за вчинення якого вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 не відповідає диспозиції статті 184 КУпАП України. При складені протоколу стосовно гр.ОСОБА_1 інспектором поліції не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення: саме які дії гр.ОСОБА_1 призвели до ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого її малолітню доньку забрав колишній чоловік та відмовився повертати матері.

Так встановлено, що ситуація, яка виникла й сім`ї гр. ОСОБА_1 була незвичною та неординарною для матері, оскільки остання, виконуючи свої батьківські обов`язки, щодо належного виховання дитини, не могла навіть уявити, щопоки остання перебуватиме на стаціонарному лікування з другою малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її колишній чоловік гр. ОСОБА_5 забере їхню спільну доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку вона тимчасово залишила у своєї свекрові гр. ОСОБА_3 та відмовиться повертати дитину матері.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.184 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст.254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях гр. ОСОБА_4 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.184 ч.1 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, вважаю необхідним провадження у відношенні гр. ОСОБА_4 за ст.184 ч.1 КУпАП України закрити.

Керуючись ст.ст. 184 ч.1, 247, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Ю. А. Мельник