Справа № 149/1989/22
Провадження № 33/801/911/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вергелес В. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Хоми Сергія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 01.08.2022 року о 17:20 годині, по вул. І. Богуна, в м. Хмільнику, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 12.1., 3.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 01.08.2022 року о 17:20 годині, по вул. І. Богуна, в м. Хмільнику водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року захисник Хома С. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки сторона захисту вважає, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, під час розгляду справи судом неповно з`ясовано та досліджено усі фактичні обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а також суд підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, крім того, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Звертає увагу на порушення прав ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, оскільки справа розглянута у його відсутність. За наведених обставин просить поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що докази, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчинені даних правопорушень, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та у схемі ДТП не встановлено та не відображено, де саме відбулося зіткнення, на думку захисту, відеозапис, долучений працівниками поліції, не відображає обставин, зазначених у протоколах. Окрім того, звертає увагу на неправильну кваліфікацію як працівниками поліції, так і судом першої інстанції дій ОСОБА_1 та водія іншого транспортного засобу. Вказує, що із відеозапису з місця події, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що 01.08.2022 ОСОБА_1 заперечує факт керування ТЗ, просить надати йому докази керування ним ТЗ та пояснює поліцейським, що він не керував ТЗ та не сидів за кермом. На відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 ТЗ, про що він зазначив в письмових поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, пояснив, що водій, який керував його ТЗ, виконав всі вимоги ПДР України, а ДТП сталася внаслідок того, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись в крайній правій смузі дороги із двома смугами в одному напрямку, не переконався у відсутності небезпеки для руху, раптово змінив напрямок руху та виїхав на смугу руху автомобіля ВАЗ 21099, що мав перевагу в русі, чим створив аварійну ситуацію. Крім того, схема місця ДТП, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення не містить всіх необхідних даних, які вказані як обов`язкові в ІХ розділі «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 від 07.11.2015, зокрема, координати місця зіткнення, отже складена з порушеннями вимог зазначеної інструкції, більше того в ній взагалі відсутній підпис ОСОБА_1 . Також вказує, що з наявного в справі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 68 від 01.08.2022, вбачається, що ОСОБА_1 був направлений на огляд 01.08.2022 о 18 год. 35 хв. і в закладі охорони здоров`я від проведення медичного на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся. Отже об`єктивним буде твердження сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 3.1, п. 2.5 ПДР України, а в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення його підзахисному ОСОБА_1 пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року, зазначив, що суд розглянув справу у відсутність останнього та його захисника, що підтверджується матеріалами справи, тому просить врахувати вказані обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строки на апеляційне оскарження пропущені з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не був присутній в суді в день винесення постанови.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Хома С. В. не з`явилися, подали суду заяви про неможливість з`явитися до суду, проте доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надали. Підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Отже, ОСОБА_1 про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року N 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що викладене в постанові суду першої інстанції твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 135551 від 01.08.2022, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, яким встановлено, що 01.08.2022 року о 17:30 годині, по вул. І. Богуна, в м. Хмільнику водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "ВАЗ-21099", державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Письмовими поясненнями, викладеними на окремих аркушах свідків вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також світка ОСОБА_4 щодо перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а згідно пояснень ОСОБА_4 ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису, який був досліджений апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівників поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З відеозапису, що міститься в матеріалах справи та який було прийнято до уваги судом першої інстанції, вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився та вказану вимогу не виконав, тому з урахуванням наведених вище обставин, працівниками поліції було зроблено обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки воно відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.п. 12.1, 3.1. Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що із відеозапису з місця події, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що 01.08.2022 ОСОБА_1 заперечує факт керування ТЗ.

Так, з дослідженого відеозапису, що знаходиться в матеріалах адміністративної справи (диск 1, файл 0000000_, 00:31 сек. запису) встановлено, що на запитання поліціанта про рух транспортних засобів ОСОБА_1 повідомив, що рухався по головні дорозі. Проте останній заперечував факт керування транспортним засобом після пропозиції працівника поліції пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що схема місця ДТП не містить підпису ОСОБА_1 , оскільки напроти його прізвища наявні підписи.

Посилання апелянта ОСОБА_6 на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутності є необґрунтованими з огляду на таке.

Статтею 268 КУпАП, окрім іншого, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив, зазначене підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2022 року ОСОБА_1 , отримавши інформацію, що справа Хмільницьким РВП передана до Хмільницького міськрайонного суду, іще до призначення судового засіданні у справі, звернувся з заявою про відкладення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи. Судове засідання у справі було призначено на 10:00 годину 05.09.2022. ОСОБА_1 з матеріалами справи не ознайомився, в судове засідання 05.09.2022 року не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою вказаною в протоколах. 02.09.2022 ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкладення судового засідання у справі, призначеного на 10:00 годину 05.09.2022, мотивуючи це тим, що його захисник не може з`явитися в судове засідання. В судове засідання на 10:00 годину 05.09.2022 ОСОБА_1 не з`явився. Судове засідання у справі відкладено на 14:00 годину 29.09.2022. 12.09.2022 на адресу суду надійшла заява захисника Хоми С.В. про ознайомлення з матеріалами справи. З матеріалами справи захисник Хома С.В. ознайомився 27.09.2022. В судове засідання на 14:00 годину 29.09.2022 ні ОСОБА_1 , ні його захисник Хома С.В., не з`явилися. Захисник Хома С.В. на адресу суду 29.09.2022 надіслав заяву про відкладення судового засідання у справі, мотивуючи це недостатністю часу для підготовки до судового засідання. Судове засідання у справі відкладено на 15:00 годину 12.10.2022. В судове засідання на 15:00 годину 12.10.2022 ні ОСОБА_1 , ні його захисник Хома С.В. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, ст. 124 КУпАП, а відтак постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Хоми Сергія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко