ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Смірнова Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року ОСОБА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 25 листопада 2021 року, приблизно о 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 , рухаючись в районі будинку 22 на ж/м Тополя-2 в м.Дніпро, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Смірнов А.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Смірнов А.А. посилається на те, що постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки суд не врахував умови воєнного стану та поданого ним клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув її без його та ОСОБА_1 участі, чим порушив принцип доступу до правосуддя, передбачений Конституцією України.

Окрім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, в справі відсутній відеозапис з фіксацією факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тоді як свідки, зазначені у протоколі, не були очевидцями факту керування ним автомобілем та були запрошені вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та цей протокол не є доказом вини водія у скоєному правопорушенні. Водночас, захисник звертає увагу й на те, що як під час складання проколу, так і у судовому засіданні не було допитано особу, яка перебувала разом із ОСОБА_1 в автомобілі, а саме свідка ОСОБА_2 , що свідчить про необ`єктивність та неповноту судового розгляду справи. Разом з тим, апелянт вказує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу на виявлення ознак алкогольного сп"яніння - "Драгер" на місці його зупинки, тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була позбавлена можливості на проходження такого тесту.

За таких обставин, на думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що йому закидається, через що постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Вислухавши в судовому засідані суду апеляційної інстанції 31.05.2022 пояснення захисника Смірнова А.А. та 07.06.2022 пояснення ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд зазначає, що у відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 060322 від 25.11.2021, в якому викладено фактичні обставини справи та який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; відеозаписом, долученим до протоколу, відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та пояснив, що дійсно вживав слабоалкогольні напої; направленням водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції від 25.11.2021.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у вчиненому.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується вищезазначеними доказами.

Між тим, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння та пояснив, що від нього дійсно був запах алкоголю, оскільки він вжив 2 пляшки слабоалкогольного напою.

Разом з цим, доводи апелянта про недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх достовірності і судом надано їм належну й обґрунтовану правову оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи захисника про те, що матеріали справи не містять відеозапису, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли, є надуманими й розцінюються судом як спосіб захисту, оскільки, а ні на відеозаписі, а ні в протоколі таку позицію водія не зафіксовано. При цьому, згідно з відеозаписом події правопорушення, долученим до протоколу, саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, коли до нього, після зупинки, підійшли працівники поліції та будь-яких інших осіб, поряд з транспортним засобом в ньому зафіксовано не було, як і не було зазначено про них самим ОСОБА_1 , у своїх поясненнях.

Твердження скарги апелянта про неповноту судового розгляду, у зв"язку з тим, що не було допитано свідка ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки стороною захисту у суді першої інстанції такого клопотання заявлено не було. Між тим, свідок ОСОБА_2 , повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляцйного розгляду скарги, до суду не з"явився.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що матеріали справи містять необхідну та достатню кількість відомостей про обставини адміністративного правопорушення, вчиненного ОСОБА_1 , для перевірки доводів апеляційної скарги та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу на виявлення ознак алкогольного сп"яніння "Драгер" на місці його зупинки, не заслуговують на увагу, оскільки водій ОСОБА_1 на законну вимогу уповноваженої особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а тому і підстави для застосування спеціального технічного засобу "Драгер" у працівників поліції були відсутні.

Що стосується доводів скарги захисника про те, що судом першої інстанції було порушено принцип доступу до правосуддя, через розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі, то вони є необґрунтованими, з огляду на те, що судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд справи за клопотанням захисника. При цьому, ні захисник, ні ОСОБА_1 жодного разу до суду не з"явилися, що свідчить про наявність в їх діях ознак зловживання своїми правами.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень ст.268 КУпАП, участь ОСОБА_1 у судовому засіданні не є обов`язковою, тому суд першої інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, правомірно розглянув справу за відсутності сторони захисту.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Смірнова Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко