Справа № 287/1879/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Наталія Юріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , громадянки України, пенсіонерки, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Олевським РВ УМВС України в Житомирській області 28.03.1996, жительки АДРЕСА_1

за ст. 164-16 ч. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №528121 від 03.10.2022 року вбачається, що 03.10.2022 року о 17:00 год. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 займалася заборонними видами господарської діяльності щодо якої є спеціальна заборонна ЗУ «Про держрегулювання обігу спирту», а саме: продаж самогону, який продала гр.. ОСОБА_2 в кількості 025 літра за ціною 25 гривень.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на її адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб-сайті суду.

Відповідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Частина 1 ст. 164-16 КУпАП передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукцію, виконання робіт чин надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництвапідприємцями.

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництвоце самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 рокуПро практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльностіпередбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Із матеріалів справи слідує, що 03.10.2022 року ОСОБА_1 одноразово було здійснено продаж самогону.

Крім того, диспозиція статті є бланкетною й передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ГК України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом.

Закон України "Про підприємництво" (з наступними змінами) не містить переліку і взагалі не дає поняття заборонених видів підприємницької діяльності. У ньому є перелік видів діяльності, які можуть здійснюватись тільки державними підприємствами і організаціями, чи підприємствами і організаціями, перелік яких визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, або поряд з державними також і підприємствами певних організаційно-правових форм.

Згідно ч. 1, 3 ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" виробництво спирту етилового може здійснюватися лише на державних підприємствах за наявності у них спеціальних дозволів (ліцензій). Виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності за умови одержання спеціального дозволу (ліцензії). Виробництво алкогольних напоїв здійснюється тільки з використанням спирту етилового ректифікованого, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та виноградного дистиляту спиртового і зернового дистиляту та які мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України.

Використання інших видів спирту для виробництва алкогольних напоїв і харчових продуктів забороняється (ст. 12 вищевказаного закону). Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (ст. 15 вищевказаного закону).

Тобто в разі ототожнення самогоноваріння з виробництвом етилових спиртів, які не заборонені законом, і їх виробництво та продаж алкогольних напоїв, виготовлених на їх основі, підлягає ліцензуванню, то дії особи слід кваліфікувати за іншими нормами КУпАП.

Також суд звертає увагу на той факт в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, яким чином було встановлено, що вона здійснив продаж саме самогону, як це зазначено у протоколі, оскільки експертне дослідження речовини не було проведене.

На підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення працівниками ВП №2 Коростенського РУП подано протокол, про те протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Долучені письмові пояснення ОСОБА_2 , який повідомив, що 03.10.2022 року купив у ОСОБА_1 0,25 л самогону та ціною 25 грн. та постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 177 КУпАП.

Таким чином, до матеріалів справи не долучено жодного доказу про зайняття ОСОБА_1 видами господарської діяльності щодо яких є спеціальна заборона.

При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача. Позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не можу бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне правопорушенняце вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП завідсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284, 164-16 ч.1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 164-16 ч. 1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна