Справа № 496/4951/22
Провадження № 3/496/3605/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2022 року інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №016214 і ставиться йому в провину те, що він 08.10.2022 року о 12 год 31 хв. на 452 км автодороги Київ-Одеса, рухаючись на т.з. «Ford Granada», д.з. НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_2 , змусивши його рухатись в зворотному напрямку, чим створив аварійну ситуацію пішоходу та таким чином порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Зазначена подія була кваліфікована інспектором поліції як порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що 08.10.2022 року близько 12 год 50 хв. в Одеській області на трасі Е95 він проїжджав пост патрульної поліції на автомобілі «Ford Granada», номерний знак НОМЕР_1 . Під`їжджаючи в середній смузі руху до пішохідного переходу, він зупинився біля бетонного блоку, який стоїть впритул до пішохідного переходу і не дає можливості проїхати в крайній лівій та середній смузі. При під`їзді до пішохідного переходу ніхто не йшов по ньому і не стояв біля узбіччя в очікуванні безпечного переходу. Пішохідний перехід було перекрито шлагбаумом посередині напрямків руху траси. Він побачив співробітника поліції, який йшов лівою смугою руху у бік пішохідного переходу. Перебуваючи в середній смузі руху, він чекав на можливість перестроїтись в крайню праву смугу руху. Спостерігаючи в праве бічне дзеркало, він помітив, що один із ОСОБА_3 зменшив швидкість руху. Він побачив можливість перестроїтись, що і зробив, і продовжив рух. Після проїзду пішохідного переходу він почув, як хтось крикнув: «Стояти». Він повільно зупинився. Після цього, до нього підійшов співробітник поліції ОСОБА_2 і повідомив його, що своїм різким гальмуванням він створив аварійну ситуацію для машин, які рухались позаду нього. Він заперечив, тому що не було різкого гальмування. Співробітник поліції ОСОБА_2 сказав йому, що все зафіксовано на відеозаписі, однак на його прохання переглянути відеозапис, відмовив йому і відповів, що він все буде дивитись в суді. Він забрав у нього техпаспорт та водійське посвідчення та пішов у приміщення, в яке через декілька хвилин його запросив інший співробітник поліції для складання протоколу. Під час складання протоколу працівник поліції ОСОБА_2 не був присутній. Під час заповнення іншим співробітником поліції суті адміністративного правопорушення в телефонному режимі виявилось, що він ( ОСОБА_1 ) створив аварійну ситуацію для ОСОБА_2 , змусивши його рухатись у зворотному напрямку.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 122 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП настає за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що змусило інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, створення аварійної обстановки це ситуація, при якій інші учасники дорожнього руху вимушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інші заходи для забезпечення особистої безпеки та безпеки інших громадян.

При цьому створення аварійної обстановки повинно бути підтверджено фактичними даними.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, суду надано такі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №016214 від 08.10.2022 року, в якому вказано, що порушення, вчинене ОСОБА_1 , зафіксовано на нагрудну бодікамеру 474527, при цьому відеозапис із вказаної бодікамери до протоколу в якості додатку не долучено та до суду не надано;

-письмове пояснення ОСОБА_2 , згідно якого 08.10.2022 року під час несення служби у складі екіпажу «ОКЕАН 0201», знаходячись на КП «Дачне», приблизно о 12 год 30 хв. він переходив проїжджу частину по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою та дорожнім знаком. В цей час водій т.з. «Ford Granada», номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, чим змусив його зупинитись та почати рух у зворотному напрямку.

Дослідивши вказані докази, приходжу до висновку, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного об`єктивного доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі, а саме того, що ОСОБА_1 не пропустив пішохода, чим створив йому аварійну обстановку.

Зокрема, в матеріалах справи відсутній відеозапис із нагрудної бодікамери 474527, пояснення свідків даної події, які б могли підтвердити або спростувати факт створення ОСОБА_1 аварійної обстановки, або інші належні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та створення ним аварійної обстановки для іншого учасника дорожнього руху.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Таким чином, надані працівниками поліції докази не достатні для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Оскільки саме на особу, уповноважену на складання протоколу, покладено обов`язок збирання доказів, що з огляду на викладене належним чином здійснено не було, відсутні підстави для притягнення до відповідальності особи, щодо якої такий протокол було складено.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені, зокрема, в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №560/751/17 від 27.06.2019 року, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що до матеріалів справи інспектором поліції не було долучено жодних об`єктивних доказів на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Недоведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні проїзду пішохідного переходу, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусило іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху щодо забезпечення особистої безпеки має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра