Справа № 724/2048/22
Провадження № 3/724/1144/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Ковальчук Т.М., розглянувши справу про адмніністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалася,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28 вересня 2022 року о 21:45 год. по вул. Шевченка в с. Круглик Дністровського району Чернівецької області, керувала транспортним засобом HONDA CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена завчасно в установленому законом порядку.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Боднарюк В.І. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Клопотання про закриття провадження обгрунтовує тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано диск з відеофайлами без зображення дати та години їх знімання, у зв`язку з чим незрозуміло чи відповідає він по часу, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.09.22. Крім того, не конкретизовано інформацію про пристрій (технічний запис), яким здійснювався відеозапис. Долучений до матеріалів справи відеозапис є обривистим, неповним, файли не містять факту керування автомобілем ОСОБА_1 , а також процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення та всіх доданих до нього документів, процесу відсторонення від керування транспортним засобом. Враховуючи формат відеофайлу, вбачається, що відеозапис здійснювався за допомогою телефону (смартфону), відсутні жодні докази (зокрема, рапорт поліцейського), що працівник поліції був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери. Тому відеозапис не може бути визнаний належним та допустим доказом по справі. Зазначає, що із долученого відеоматеріалу вбачається, що всупереч вимогам ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу чи керування ОСОБА_1 автомобілем, не проінформовано її про причину нібито зупинки транспортного засобу з детальним описом зупинки. Тому, вимога поліцейського пред`явити документи, в тому числі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є неправомірною.

Також зазначає, що в протоколі, складеного відносно ОСОБА_1 , вказано ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, однак зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи, так як із долучених відеофайлів вбачається, що під час спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 їй не було озвучено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, яка би стала підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, захисник звернув увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо тимчасового затримання транспортного засобу HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , складення акту огляду та затримання вищевказаного транспортного засобу 28.09.2022 року.

Заслухавши думку захисника Томашевської А.М., дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством).

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За правилами ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №183756 від 28.09.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 28 вересня 2022 року о 21:45 год. по вул. Шевченка в с.Круглик Дністровського району Чернівецької області, керувала транспортним засобом HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №183756 від 28.09.2022 року складений уповноваженою особою та відповідає вимогам КУпАП, підписаний поліцейським, який його склав: поліцейським СРПП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області Нігай В.О.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від підпису в протоколі та надання пояснень відмовилася, жодних зауважень щодо змісту протоколу не зазначила (а.с.1).

З направлень на огляд водія на стан сп`яніння від 28.09.22, встановлено, що водій ОСОБА_1 направлявся для огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у медичному закладі у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей (а.с.3-4).

28 вересня 2022 року під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейським було застосовано технічні засоби відеозапису, матеріали якого долучено до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8).

Із переглянутого в судовому засіданні матеріалу відеозапису вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, та було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку. Проте, ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» та від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилася, надавати пояснення відмовилася. При цьому поліцейським було роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та яка відповідальність передбачена за порушення водієм п 2.5 ПДР (а.с.8).

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395).

Водій ОСОБА_1 від огляду ухилилася, а тому відповідні її дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та даними відеофіксації даного адміністративного правопорушення. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд не вбачає.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористалася, не вказала заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, а дії працівників поліції не були предметом розгляду в суді та нею не оскаржувалися. Зокрема, жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надала та її захисник в клопотанні про закриття провадження не зазначив.

Тому, суд приходить до висновку, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема в ньому зазначено: відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Згідно із приписами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а також з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Надані поліцейськими відеозаписи можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості враховуються судом при винесенні рішення.

З відповіді начальника відділення поліції №2 (м.Хотин) РВП ГУНП в Чернівецькій області від 23.11.22 р на адвокатський запит вбачається, що 28.09.2022 року поліцейським під час складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст.31 п.п.9 ЗУ «Про Національну поліцію» застосовувався прилад, що має функцію фото і відеозапису. З технічних причин на відео-матеріалі не вказана дата та час. Відео долучено до матеріалів справи, про що зазначено в протоколі від 28.09.22 (а.с.1, 69).

Те, що відеозапис, який було надано до суду не є безперервним, саме по собі не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим, оскільки КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, а доданий до протоколу відеозапис, фіксує саме ті обставини, які підлягають доказуванню при розгляді справи за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника Боднарюка В.І. про те, що на відеозапису не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та причину зупинки транспортного засобу, суд вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейський зупинив транспортний засіб, за кермом якого сиділа ОСОБА_1 . При цьому на відео чутно звук увімкненого двигуна автомобіля ОСОБА_1 . На питання поліцейського «Куди направляється?», водій відповіла «В Чернівці». На прохання поліцейського ОСОБА_1 надала посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. При цьому, поліцейський запитав у водія, що у неї там сталося за ДТП та чи є пошкодження транспортного засобу, на що водій відповіла: «Ми вирішили, пошкоджень немає». На питання поліцейського «Це ви були за кермом?», ОСОБА_1 відповіла: «Ні, не я».

Отже, з відеозапису вбачається, що причиною зупинки поліцейським транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , була інформація, що свідчить про причетність водія даного транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає положенням ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено перелік підстав для зупинки транспортного засобу поліцейським, зокрема, щодо наявної інформації, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення ДТП.

Посилання сторони захисту на те, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня», яка не мала на той час права проводити такий огляд, суд вважає недоречним, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за правилами ст.266 КУпАП не проводився, та вона притягується до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, тобто невиконання вимог п.2.5 ПДР України.

Відсутність в матеріалах справи доказів щодо тимчасового затримання транспортного засобу HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , не вливає на обсяг зібраних доказів щодо фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та сукупність доказів у їх взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, та в сукупності свідчать про те, що водій ОСОБА_1 28.09.2022 року, керуючи транспортним засобом відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на вимогу поліцейського, а тому підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстави для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, як на це наполягає її захисник у своєму клопотанні, відсутні.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

У відповідності до ст.ст.23,33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі -Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі». У справі "Ізмайлов проти Росії" п. 38 рішення від 16.10.2008 року, Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.22 у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 19.07.1996 року, яке вона пред`явила поліцейському (а.с.1).

Згідно інформації сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 09.11.22 та Відділення поліції №2 (м.Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 18.11.22 на запит суду, встановлено, що відомості відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , про отримання посвідчення водія відсутні, проте посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 19.07.1996 року ДАІ МВС УВС Чернівецької області, яке тимчасово вилучено у останньої, було видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 (а.с.18, 62-63).

Відповідно до п.25 Положення про порядок видачі посвідчення водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993р. №340 зі змінами, посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

У разі зміни персональних даних (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать) власник посвідчення водія зобов`язаний здійснити його обмін не пізніше десяти днів з дня отримання нового документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи.

Посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням.

Централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки. Після внесення працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС інформації про обмін посвідчення водія обміняне посвідчення водія вважається недійсним.

Отже, ОСОБА_1 після зміни прізвища, обмін посвідчення водія в установленому законом порядку не здійснила та керувала транспортним засобом на підставі цього документу, що підтверджується матеріалами справи.

На думку суду, посвідчення водія, яке особа не обміняла у встановленому законом порядку, не дозволяє їй керувати транспортними засобами на підставі такого документу.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого, зокрема, статтею 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не отримувала.

Як встановлене вище, ОСОБА_1 отримувала на прізвище « ОСОБА_3 » посвідчення водія з правом керування транспортними засобами відповідної категорії - серії НОМЕР_2 від 19.07.1996 року, проте не обміняла його в установленому законом порядку після зміни прізвища, відомостей про позбавлення її такого права, матеріали справи не містять.

З урахуванням характеру вчиненого, особи правопорушника, ступеня її вини, суд дійшов до висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосування до неї стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно із ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3671-17 від 08 липня 2011 року, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З 01.01.2022 року цей розмір становить 496,20 грн. (2481х0,2=496,20).

Оскільки на ОСОБА_1 постановою суду накладено адміністративне стягнення, то з неї підлягає стягненню судовий збір у сумі 496,20 грн. в дохід держави.

Керуючись, ст.ст.40-1, 130 ч.1, 221 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст.307 КУпАП штраф нею має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У разі сплати штрафу у строки, передбачені ст.307 КУпАП, оригінал платіжного документа необхідно подати до Хотинського районного суду Чернівецької області.

З урахуванням ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягнути у примусовому виконанні подвійний розмір штрафу, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Копію постанови направити ОСОБА_1 до відома.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2022 року.

Суддя Т. М. Ковальчук