Справа № 703/3676/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.161-1 КУпАП, -

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.161-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №231939 складеного 17 листопада 2022 року вбачається, що 17 листопада 2022 року близько 14 год. 48 хв., працівник ТОВ «Черкасигазінвест» ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю пальним без одержання документа дозвільного характеру, а саме дозолу на початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, чим порушив порядок торгівлі пальним, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.161-1 КУпАП.

В письмовому клопотанні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що у суб`єкта господарювання ТОВ «Черкасигазінвест» був дозвіл на виконання газонебезпечних робіт та робіт у вибухонебезпечних зонах і акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будивництвом об`єкта до експлуатації за місцем роздрібної торгівлі пальним АГЗС. Також вказав, що він не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення. Просив суд закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.161-1 КУпАП.

Дослідивши адміністративні матеріали, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161-1 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку - є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони

При цьому, суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Так, диспозиція ч.1 ст.161-1 КУпАП передбачає відповідальність за оптову або роздрібну торгівлю пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Санкція ч. 1 ст. 161-1 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією пального, транспортних засобів, ємностей та обладнання, що використовувалися для реалізації такого пального, грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Зазначена норма закону є бланкетною, оскільки відсилає до інших нормативно-правових актів які регулюють умови здійснення господарської діяльності пов`язаної з оптовою або роздрібною торгівлею пальним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Однак, всупереч вимог ст. 256 КУпАП - в протоколі не вказано норму нормативно-правового акту яку було нібито порушено ОСОБА_1 , як і відсутня інформація про кошти, які були одержані внаслідок вчинення даного адміністративного правопорушення (отриманий дохід) та від кого саме вони отримані, що само по собі передбачає здійснення факту торгівлі (товар-гроші).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Крім того, суд констатує, що з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 р. «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва (господарювання), будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак із вказаного протоколу не вбачається ознак реалізації пального з огляду на відсутність отримання ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів від такої реалізації, а також не надано суду документальних доказів до вказаного адміністративного протоколу отримання останнім грошових коштів.

Крім того, у вищевказаному протоколі не зазначено ні кількість пального, яке начебто продав ОСОБА_1 , ні розмір грошових коштів, за які пальне було збуто.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, у відповідності до яких працівниками поліції - був зафіксований хоча б один факт реалізації пального за готівкові (безготівкові) кошти, зокрема оперативна закупівля пального і документально зафіксовані докази такої закупівлі, належним чином оформлене застосування грошей для оперативної закупівлі.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів - покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Суд - не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку.

Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Також, необхідно звернути увагу, на той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «свідки», відсутні будь які свідки адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій адміністративній справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

На переконання суду, відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням т.. 6 ЄКПЛ.

Таким чином, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих документальних доказів, отриманих у встановленому Законом порядку про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без дозвільних документів, суд приходить до висновку про недоведеність того, що він є суб`єктом господарювання та не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме у сфері господарської діяльності.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП, а також недоведеністю складу адміністративного правопорушення, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247,251,252,256,276,284 КупАП,-

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.161-1 КУпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене майно (чотири паливні та одна газова колонка, резервуар з скрапленим газом наземного тиску та чотирьох підземного тиску в котрих знаходиться: газ скраплений 1200 літрів, А95-1200 літрів, А92-500 літрів, ДП-1100 літрів), що згідно зберігальної розписки знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1 , повернути власнику .

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд особами визначеними ч.2 ст. 294 КУпАП шляхом подачі апеляції в 10 денний строк з дня її винесення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Прилуцький