Справа № 752/4479/22
Провадження №: 3/752/3733/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 травня 2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства економічного характеру відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 за наступних обставин. Так, 11.02.2022 о 20 год. 51 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 2006 року народження, в ході якої вигнала її з дому.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнала. Пояснила суду, що жодних насильницьких дій відносно доньки не вчиняла. Дійсно між нею і дочкою у той час були непорозуміння, оскільки вона зустрічалася із хлопцем, який мав на неї великий психологічний вплив та налаштовував дочку проти родини. Більш того, цей хлопець спонукав її дочку вживати заборонені речовини. Після того, як цей факт був виявлений, вона намагалася переконати доньку не спілкуватися з даною особою. Між тим, всі розмови з донькою ніякого виховного ефекту не мали і дочка пішла з дому. Викликала поліцію під впливом емоцій, оскільки хвилювалася за дитину. На даний час всі непорозуміння з донькою вирішені.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 , у присутності матері, суду пояснила, що дійсно деякий час зустрічалася із хлопцем, він мав на неї вплив та налаштовував проти матері. На момент складення протоколу вона не в повній мірі віддавала звіт своїм діям. Дійсно у визначений в протоколі день і час посварилася з матір`ю, але вона не виганяла її з дому і не вчиняла жодних насильницьких дій.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Під час розгляду справи як ОСОБА_1 , так і сама потерпіла ОСОБА_2 заперечували факт вчинення насильницьких дій за викладених у протоколі обставин.

Дослідивши матеріали справи, зокрема дані рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 протиправних дій відносно ОСОБА_2 , які б мали ознаки економічного насильства.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, суд приходить до висновку про відсутність як події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 173-2, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.