Справа 729/672/22
3/729/390/22 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участю секретаря судового засідання Малюшицької Я.В., за участю особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , адвоката Олійник В.В.,

розглянула адміністративний протокол, який надійшов з ГУНП в Чернігівській області відділення поліції №2 Ніжинського районного відділу поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії ААБ № 261564 від 15.09.2022 , ОСОБА_1 , 15 вересня 2022 року о 10 год. 50 хв. в с. Кобижча вул. Застанційна,2 Ніжинського району Чернігівської області, керував транспортним засобом MERCEDES BENZ д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення кооординації рухів) . Від проходження медичного огляду на стан накротичного сп"яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України і скоїв адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винуватим та пояснив, що надані працівниками поліції докази до протоколу про адміністративне правопорушення спотворюють обставини справи та лише частково дають змогу відтворити події, які відбувалися 15.09.2022 р., при зупинці ними його транспортного засобу. До уваги суду надані відеозаписи, які відображають лише частину подій «вигідних» для працівників поліції.

Так , 15.09.2022 р. він рухався по вул. Застанційна в с. Кобижча, поспішаючи на залізничний вокзал, щоб встигнути до відправлення електропотягу, бо там на нього чекала людина, який він мав передати речі. О 10 год. 52 хв. його транспортний засіб зупинили працівники поліції та запропонували пройти тест на наявність ознак алкогольного сп`яніння. Знаючи, що він не вживав спиртних напоїв та наркотичних засобів, він без проблем погодився пройти тест на виявлення ознак алкогольного сп`яніння, проте результат спеціального приладу працівників поліції не задовольнив, бо його показник відтворив негативний результат. Після цього працівники поліції неодноразово запитували його чи не вживав він наркотичних засобів, на що його відповідь була негативна. Після цього працівники поліції запропонували йому проїхати до лікарні для проходження медичного огляду, але він відмовився, бо не хотів витрачати час, оскільки поспішав на зустріч до людини, яка з маленькою дитиною чекала його на пероні, про що він намагався пояснити працівникам полііції та дати змогу під`їхати до людини, але йому було відмовлено .

Скориставшись моментом, коли він був схвильований та намагався зателефонувати своїй знайомій, повідомити, що не встигаю передати речі, коли його увага була відвернута від розмови з поліцейськими, вони буквально «видушили» з нього сказати на камеру, що він відмовляється їхати в лікарню для проходження медичного огляду. Коли він тільки це сказав, йому одразу повідомили, що на нього буде складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження в лікарні медичного огляду.

Не розуміючи, що відбувається, він зателефонував своїй знайомій , юридично грамотній людині , яка йому пояснила, що відмова від проходження встановленого порядку огляду на стан алкогольного , наркотичного чи іншого сп"яніння вже є правопорушенняям , передбаченим ст. 130 КУпАП, але йому це було не відомо і він вважав, що коли дихнув в газаанолізатор, то вже пройшов огляд. Намагаючись виправити ситуацію, він зателефонував своєму адвокату, яка пояснила, які мають бути його дії і що йому обов`язково, протягом двох годин, потрібно пройти огляд в лікарні в присутності поліцейських, в телефонному режимі вона просила поліцейських відвезти його до лікарні, але марно. Як вбачається з матеріалів справи, проміжок часу з моменту припинення відеозйомки на першому відео 10 год. 55 хв. та час вручення йому протоколу, початок відеозйомки на другому відео 11 год. 17 хв. склав більше 20 хвилин, майже весь цей час він неодноразово просив працівників поліції поїхати зі ним в лікарню для проходження огляду, але йому постійно відмовляли.Дані обставини підтверджуються аудіозаписом його телефонної розмови з адвокатом та адвоката з поліцейськими. Крім цього близько 10 год. 57 хв. до місця зупинки транспортного засобу підійшов його знайомив ОСОБА_2 , який був свідком всього, що відбувалося та може це підтвердити. Як вбачається з наведених обставин, складаючи на нього протокол, працівники поліції не виконували свої основні завдання щодо забезпечення публічної безпеки і порядку, а користуючись своїми повноваженнями формально його склали, можливо для «покращення» показників своєї роботи, чим порушили його права, які мали охороняти. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 261564 від 15.09.2022 р., наданого як доказ у даній справі, зазначено, що нібито він мав ознаки наркотичного сп`яніння, які виражалися у розширених зіницях очей, що не реагували на світло, порушенні мови, порушенні у координації рухів. По-перше, як вбачається з інших доказів наявних в матеріалах справи - відеозаписів, ніяких тестів щодо реакції зіниць очей на світло ніхто не проводив, по друге , рухи і мова були нормальні, це є очевидним, а відтак зміст протоколу не відповідає дійсності, тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Оскільки, він декілька разів просив працівників поліції доставити його до медичної установи для проходження медичного огляду, а вони йому в цьому неодноразово відмовляли, то відповідно до інструкції, протягом двох годин 15.09.2022 року о 12 год 30 хв. він самостійно пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння та додатково здав біологічний матеріал в Бобровицькій опорній лікарні, на підставі чого йому були видані висновки медичного огляду про те, що він не перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп"яніння та надано результат токсикологічного дочлідження, який свідчить про те,що наркотичних засобів в його організмі не виявлено.Просить провадження у справі закрити у відповідності до ч.1 ст. 247 КУпАП .

Представник ОСОБА_1 , адвокат Олійник В.В. підтримала позицію ОСОБА_1 , просила провадження у справі закрити , висновки медичного огляду свідчать , що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп"яніння.Звертає увагу суду на той факт, що працівниками поліції ніяких тестів, щодо реакції зіниць очей та світло у ОСОБА_1 ніхто не проводив, рухи і мова були нормальні, що є очевидним. Таким чином зміст протоколу відносно ОСОБА_1 не відповідає дійсності і не може бути належним допустимим доказом, а відео долучене працівниками поліції до адміністративних матеріалів не є безпреривним, як того вимагає інструкція. Вона, як адвокат, спілкувалася з поліцейськими під час того, як вони почали складати адміністративний протокол , та наполягала відвезти ОСОБА_1 до лікарні . Текст розмови просила долучити до матеріалів справи. Окрім того ОСОБА_1 працівники поліції не роз`яснили права та обов`язки, відповідно до ст. 268 КУпАП, що є порушенням п.2.5 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Суд, вислухавши, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Олійник В.В., свідка ОСОБА_2 , який підтвердив факт того, що він був присутнім, коли працівники поліції говорили ОСОБА_1 , щоб він відмовився на камеру їхати на медичний огляд для проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння, після того, як результат тесту на алкольне сп"яніння показав негативний , приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення складено саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, надав письмові пояснення,як в протоколі так і на окремому аркуші, де не визнав себе винуватим, вказавши, що працівники поліції не роз"яснили йому права, передбачені ст. 268 КУпАП . Окрім того вказав, що оскільки він не вживає наркотичних засобів, він спочатку відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп"яніння , при цьому працівники поліції не роз"яснили йому, що така відмова є правопорушенням . Після того як він з"ясував, що відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп"яніння є адміністративним правопорушенням, він наполягав поліцейським, щоб поїхати до медичного закладу, але ті йому відмовили, посилаючись на те, що протокол уже складений.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 самостійно звернувся протягом двох годин 15.09.2022 о 12 год 30 хв. до Бобровицької опорної лікарні , де здав відповідні аналізи і згідно медичних висновків у ОСОБА_1 відсутне наркотичне та алкогольне сп"яніння, а також згідно токсикологічного дослідження № 1875 у нього не виявлені наркотичні , психотропні та інші речовини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як видно із дослідженого в судовому засіданні відеозапису , в ньому відсутні докази, що працівниками поліції у ОСОБА_1 будь яким чином перевірялися ознаки наркотичного сп"яніння, після того, як результат тесту на алкогольне сп"яніння виявився негативним.Допитані в судовому засіданні в якості свідків поліцейські , які зупиняли транспортний засіб ОСОБА_1 , спілкувалися з ним, проводили огляд на стан алкогольного сп"яніння, не змогли пояснити, яким чином вони виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп"яніння.

Таким чином , в порушення п. 12 розділу ІІ Інструкції, поліцейський не мав ніяких підстав направляти ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження відповідного тесту.

Окрім того як вказав сам ОСОБА_1 та його адвокат, яка спілкувалася в той час з поліцейськими, які почали складати протокол, він неодноразово пропонував поїхати до лікарні , на що отримав відмову від останніх, оскільки , як пояснили працівники поліції , вони почали складати адміністративнй протокол. Дана підстава на думку суду не може бути підставовою для відмови особі пройти медичний огляд на стан наркотичного сп"яніння. Як видно із відеозапису відоезйомка працівниками була припинена і відновлена уже після складання адиміністративного протоколу.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення. Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Викладені обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами. А тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 247 п.1.ч.1 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.І. Бойко