Номер провадження: 33/813/666/22
Справа № 521/963/21
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Прокоф`єва О.О.,

представника Одеської митниці ДМС України Кептене Д.А.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної митної служби на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.483 Митного кодексу України (далі МК України), закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.101-102).

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №1120/50000/20 від 06.11.2020 року за ч.1 ст. 483 МК України у відношенні ОСОБА_1 , 21.01.2020 року між ТОВ «Єврометгруп», в особі директора ОСОБА_1 , та компанією «Sirius» (Литва) було укладено контракт №21/01-1 щодо поставки до Пакистану товару «відходи металургійного виробництва». В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до м/п «Південний» Одеської митниці Держмитслужби на вантажних автомобілях прибули контейнера MSKU2933295, TCKU1120402 з товаром «відходи металургійного виробництва».

В подальшому, а саме 22.07.2020 року декларантом ФОП ОСОБА_2 була підготовлена та подана до Одеської митниці Держмитслужби митна декларація типу «ЕК 10 АА» за №UA500130/2020/224619. В якості підстави на переміщення товарів були надані: контракт №21/01-1 від 21.01.2020 року, інвойс №03-07-20 від 03.07.2020 року, пакувальний лист №1 від 04.07.2020 року до інвойсу, висновок Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 23.03.2020 року №ЗЕД-040. Відповідно до граф митної декларації №UA500130/2020/224619 було заявлено товар «Інші руди та концентрати. Відходи придатні для видобутку з них заліза або марганцю (шлак). Навалом. Згідно ДСТУ 4121-2002. Вага брутто: 55400 кг. Вага нетто: 55400 кг. Код товару УКТ ЗЕД визначено та заявлено (ставка експортного мита 0%). Загальна вартість товару 5540 доларів США (а.с.4-8).

За результатами висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Спеціалізованої Лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 06.08.2020 року №-0144, відділом митного оформлення №1 м/п «Південний» Одеської митниці Держмитслужби винесено рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2020 від 27.08.2020 року, заявлений за МД №UA500130/2020/224619 товар не відповідає заявленим відомостям в графах 31, 33 митної декларації, фактично товар є «брухт чорних металів у вигляді грубо відлитих зливків нерівної форми, що має необроблену, нерівну, шорстку поверхню та високу пористість. На зрізі сріблястого кольору. Густиною 6,0 6,7 г/см кубічний. Навалом. УКТ ЗЕД класифіковано у товарній підкатегорії .

Також, відповідно до ст. 511 МК України було вилучено: брухт чорних металів вагою 55400 кг.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 15.04.2022 року представник Одеської митниці Державної митної служби України подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті (а.с.104-108).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, судове засідання по суті апеляційної скарги було призначено на 16.08.2022 року, але у зв`язку із неналежним сповіщенням осіб було відкладено на 20.09.2022 року, на 10 год. 40 хв. (а.с.117).

Однак, судове засідання, призначене на 20.09.2022 року, не відбулось, через надходження від представника ОСОБА_1 адвоката Непомнющого О.М. клопотання про відкладення судового засідання через перебування його за межами України у службовому відряджені (а.с.126-128), у зв`язку з чим, судове засідання було відкладено на 11.10.2022 року, на 12 год. 00 хв. (а.с. 130-133).

Судове засідання, призначене на 11.10.2022 року, на 12 год. 00 хв., знову не відбулось через оголошення повітряної тривоги в м.Одесі та Одеській області 11.10.2022 року з 07 год. 52 хв. до 12 год. 51 хв., у зв`язку з чим, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 22.11.2022 року, на 10 год. 40 хв. (а.с.143-144).

22.11.2022 року у судове засідання з`явився представник Одеської митниці ДМС України Кептене Д.А., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Крім того, в судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Прокоф`єв О.О., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін (а.с.154-156).

Вирішуючи питання по апеляційній скарзі, Одеський апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Аналогічні положення містяться і в ст. 495 МК України.

Крім того, відповідно до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

А відтак, при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. В іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що 22.07.2020 року декларантом ФОП ОСОБА_2 була підготовлена та подана до Одеської митниці Держмитслужби митна декларація типу «ЕК 10 АА» за №UA500130/2020/224619. В якості підстави на переміщення товарів були надані: контракт №21/01-1 від 21.01.2020 року, інвойс №03-07-20 від 03.07.2020 року, пакувальний лист №1 від 04.07.2020 року до інвойсу, висновок Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 23.03.2020 року №ЗЕД-040. Відповідно до граф митної декларації №UA500130/2020/224619 було заявлено товар «Інші руди та концентрати. Відходи придатні для видобутку з них заліза або марганцю (шлак). Навалом. Згідно ДСТУ 4121-2002. Вага брутто: 55400 кг. Вага нетто: 55400 кг. Код товару УКТ ЗЕД визначено та заявлено (ставка експортного мита 0%). Загальна вартість товару 5540 доларів США.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості передбачена відповідальність.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо.

Проте, як було вказано вище, жоден із документів, що подавалися митному органу для митного оформлення товару, як підстави для переміщення товарів, підробленими або одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості, не визнавалися.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року №8, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений декларант.

Виходячи з викладеного, суд дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 умислу і необережності, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення, а тому і про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Крім того, суд першої інстанції правильно взяв до уваги більш детальний висновок експертизи, наданий представником ОСОБА_1 адвокатом Непомнющим О.М., який був проведений на підставі постанови Малиновського районого суду м. Одеси від 23.09.2021 року (а.с 90-91)

Із вказаного експертного висновку вбачається, що згідно з результатами, отриманих після проведення аналізу хімічного складу у елементній та оксидній формах (встановлення якісних показників), вбачається вміст масової частки хімічних елементів та сполук, та враховуючи властивості губчастої структури, які виявлені при візуальному огляді зразків №1, №2 лабораторних проб відходів металургійного виробництва, досліджені зразки класифікуються, згідно вимогам ДСТУ 4121 2002 як відходи металургійного виробництва придатні для видобутку з них залізу або марганцю (шлак), та не являються брухтом чорних металів, про що свідчать дані, отримані при проведенні аналізу хімічного складу та вигляд внутрішньої структури досліджених зразків, можливості утворення якої можуть бути отримані тільки в умовах першого або другого етапів металургійної переробки.

Також експертом зазначено, що при візуальному огляді виявлено, що зразки мають пористу структуру, утворення якої характерно для процесів, що відбуваються під час проведення першої, або другої металургійної переробки, відповідно при виготовленні чавуну або сталі, коли отриманий шлаковий розплав на поверхні дзеркала рідкого розплавленого металу починає кристалізуватись, з температур, приблизно 1539 С (температура точки рідкого стану заліза), до кімнатної температури, що утворює пористу та щільну структуру, зазвичай із високим вмістом заліза (Fe) у своєму складі, що, у свою чергу надає структурі сріблястий колір.

У зв`язку з викладеними обставинами, є безпідставними доводи заявника апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товарів, шляхом надання до Одеської митниці Держмитслужби одним товаром вигляд інших, та з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Також слід зазначити, що ЄСПЛ визнав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (див. рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Крім того, у пункті 110 рішення ЄСПЛ «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» від 23.07.2002 року, заява № 369875/97 (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) ЄСПЛ визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Викладені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 483 МК України.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про права людини і основоположні свободи» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

ПостановуМалиновського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2022 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28.11.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда