ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1747/22Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 33/817/632/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Пацули В.О. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Як визнав суд, ОСОБА_1 20 вересня 2022 року о 19 год. 20 хв. в с. Струсів по вулиці Лесі Українки керував транспортним засобом АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення степені алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою алкотест Драгер 6810. Своїми діями водії порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Пацула В.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не погоджується із оскаржуваною ним постановою і вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що працівники поліції не роз`яснили йому будь-яких його прав, як особі, що притягується до адміністративної відповідальності і тому він не міг належним чином себе захистити під час розгляду справи.

Вважає, що працівниками поліції допущено порушення вимог п.11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (надалі - Інструкція), не роз`яснивши ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП.

На думку апелянта, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не може вважатися доведеною і через той факт, що не залучивши свідків для документування факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, працівники поліції не дотримались вимоги здійснювати безперервну фіксацію на відеозаписуючі пристрої всього процесу спілкування з водієм.

Звертає увагу, що до матеріалів справи долученоокремі уривки з відеозаписів, з яких неможливо відтворити весь процес спілкування працівників поліції із водієм.

Вважає недопустимими доказами протокол про адміністративне правопорушення та матеріали відеозапису, долучені до справи.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року і закрити провадження у справі

на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пацула В.О. не з`явилися, а також не повідомили апеляційний суд про наявність поважних причин своєї неявки, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0, 2 проміле алкоголю в крові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 18 № 181634, ОСОБА_1 20 вересня 2022 року о 19 год. 20 хв. в с. Струсів по вулиці Лесі Українки, в порушення вимог п.2.9 (а) ПДР України, керував транспортним засобом АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції вимог Інструкції при оформленні вказаного протоколу, які полягають в тому, що водієву не були роз`яснені його права, є безпідставними.

Так, вищевказаний протокол, в якому міститься запис про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, підписаний особисто ОСОБА_1 без будь-яких зауважень При цьому, останній відмовився надавати пояснення по суті порушення скориставшись приписами ст.63 Конституції України, про що йому попередньо було роз`яснено.

Тому, підстав стверджувати про недопустимість як доказу вказаного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.

Окрім того, як уже зазначено вище, наведені у протокол обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Зокрема, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що становить 0, 38 проміле, і який власноручно підписаний особою щодо якої проводився огляд на стан сп`яніння.

Також доказом порушення правил дорожнього руху України, зафіксованого у протоколі про адміністративне правопорушення, є роздруківка з газоаналізатора Драгер 6810, якою засвідчено результат тесту 0, 38 проміле і яка підписана ОСОБА_1 як особою, що проходила відповідне тестування.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований відеореєстратором та нагрудними камерами працівників патрульної поліції підтверджується, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 повідомили йому, що проводиться відеофіксації, пояснили причину зупинки, назвали наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, а після проведеного огляду відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, щодо вибіркового та фрагментарного характеру відеозйомки вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушення і оформлення результатів виявленого порущення.

За наведених обставин, твердження сторони захисту про недопустимість як доказу матеріалів відеозапису з нагрудних камер поліцейських та автомобільного відеореєстратора, є непереконливі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Пацули В.О. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя