Провадження № 33/4808/762/22
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , його захисника Борсука Д.Я., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 24.11.2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 850 грн.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 1.09.2022 о 10 год.30 хв .в м.Івано-Франківську по вул. Угорницькій, 4, керуючи автомобілем «Kia Sportage » НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем « Rover» НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч, після чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Mazda CX-5» НОМЕР_3 , який припаркував ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пунктів 2.3.(б), 13.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що ПДР України він не порушував, рухався у своїй полосі руху, об`їзд чи обгін не здійснював, а об`їзд припар кованого автомобіля здійснював водій ОСОБА_2 , який виїхав на його полосу руху. Ставить під сумнів план-схему ДТП, оскільки в ній не було зафіксовано сталі орієнтири, які повинна містити план-схема. Вважає, що в даній ситуації винен водій ОСОБА_2 . Зазначає, що притягнення його до відповідальності суперечить практиці ЄСПЛ та національних судів. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Заслухавши доводи учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 не відповідає вказаним вимогамКУпАП, вона є незаконною й необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Як з`ясовано, постановою того ж суду від 29.11.2022 року в цій автопригоді винуватим визнано водія ОСОБА_2 , ця постанова вступила в законну силу, вона не оскаржена до апеляційного суду.

Крім того, судове провадження у цій справі ще не завершено, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 не вступила в силу, тому апеляційний суд бере до уваги те, що в ній на цей час закінчився встановлений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності, що є правовою підставою для скасування постанови суду і закриття справи на цій підставі.

Неможливо проводити апеляційний судовий розгляд після закінчення строку давності у цій справі, що буде порушенням вимог ст. 247 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення чи перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи в суді першої чи апеляційної інстанцій не закінчився строк давності, що у цій справі є наявним станом на нинішній день.

Таким чином, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності або її відсутність не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що законодавцем встановлено чіткий і достатній строк (3 місяці), протягом якого можна доводити чи спростовувати вину правопорушника, однак після його закінчення цього робити вже не можна, тому що не дозволяє закон.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 1.09.2022 року, а на час ухвалення нині постанови апеляційним судом пройшло більше 3 місяців, то справа щодо ОСОБА_1 має бути закрита без продовження провадження, без дослідження й перевірки доказів і встановлення чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Така позиція судді апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності. Закінчення строку давності у цій справі є процесуальною перешкодою для апеляційного суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, вона підлягала закриттю.

Наявність різної судової практики з цього приводу на переконання судді-доповідача не є підставою для залишення оскарженої постанови суду без змін. Доцільність підтвердження вини особи у таких справах для майбутньої можливої преюдиції при вирішенні цивільних позовів, слід вважати помилковим, оскільки у порядку цивільного судочинства може бути вирішено будь-який цивільно-правовий спір, в тому числі з приводу цієї автоподії, без наявності постанови суду про підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Така позиція апеляційного суду ґрунтується на прямій вимозі закону та є дієвим способом для уникнення судами невиправданого затягування судових процесів за межами строків давності.

Таким чином постанова суду не може залишатись в силі, вона підлягає скасуванню із закриттям справи щодо ОСОБА_1 за строком давності без підтвердження його вини і без його виправдання.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки для визначення наявності чи відсутності складу правопорушення, для з`ясування вини чи невинуватості іншого водія, необхідно проводити дослідження доказів, на що є зазначена вище процесуальна перешкода.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 24.11.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності накладення на нього адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький