ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5480/22 Номер провадження 33/814/1415/22Головуючий у 1-й інстанції Гусач О.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та адвоката Стаханова М.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14.09.2022 року о 01-32 год. в м. Кременчукі по вул.. Гвардійській він керував транспортним засобом «LEXUS IS300» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2022 року та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова незаконною, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, без належної оцінки та врахування доказів, які доводять його невинуватість.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що працівники поліції істотно порушили процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Так, на думку апелянта, до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння його примусив інспектор БПП ОСОБА_2 , ввівши його в оману стосовно правових наслідків щодо його відмови від проходження огляду, запропонувавши йому декілька разів відмовитися від проходження огляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з`явилися, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

14.09.2022 року о 01-32 год. в м. Кременчукі по вул.. Гвардійській ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LEXUS IS300» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення встановлена протоколом про адміністративне правопорушення від 14.09.2022 року серії ААБ №016822; поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора, з яких постає що ОСОБА_1 керує транспортним засобом і після його зупинки працівниками поліції відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а) ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а) ПДР України.

Згідно із ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно із п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Враховуючи вищенаведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо того, що на підтвердження вини ОСОБА_1 зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, працівниками поліції додержано вимоги щодо процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції істотно порушили процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, не заслуговують на увагу, адже матеріалами справи підтверджується протилежне. Так, із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 три варіанти: пройти огляд на стан сп`яніння на місці; пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; відмовитися від проходження огляду на стан сп`Йяніння, що свідчить про те, що працівниками поліції було дотримано процедуру, встановлену законодавством. При цьому той факт, що працівники поліції декілька разів перепитували ОСОБА_1 щодо того, чи згоден він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, пояснюється тим, що він ухилявся від точної відповіді.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2022 року залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин