КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Київ

справа №760/10582/22

провадження № 33/824/2723/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, громадянина України, з середньоюосвітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2019 року народження, працюючого директором ТОВ «НолерсГруп», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постановуСолом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 травня 2022 року № 239643, складеного уповноваженою особою, ОСОБА_1 25.05.2022 приблизно о 21.22 год. по вул. Солом`янська, 28 у м. Києві, керував автомобілем «Міні Купер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у зв`язку з чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору в сумі 496 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - Борух С.В.08 вересня2022 року, згідно поштової відмітки, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року,а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням Кодексу України про адміністративні правопорушення України, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року . Працівниками поліції було складено протокол упереджено. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Свідків події керування транспортним засобом не було.

У судовому засіданні 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Борух С.В. доводи скарги підтримали.

ОСОБА_1 надав пояснення, що він не керував транспортним засобом, а чекав дружину, щоб вона приїхала і забрала автомобіль, так як він вжив спиртні напої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши відео запис з нагрудних камер поліцейських, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у справі, відповідно до яких вбачається наступне.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 25 травня 2022 року № 239643, складеного уповноваженою особою поліцейським взводу 1 роти 6 батальйон 4 полк 1 УПП у м. Києві ДПП капрал поліції Герасим А.С., ОСОБА_1 25.05.2022 приблизно о 21.22 год. по вул. Солом`янська, 28 у м. Києві, керував автомобілем «Міні Купер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у зв`язку з чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Це підтверджується також направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м. Києві.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затвердженої Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Відповідно до п.2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:- запах алкоголю з порожнини рота;- порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук;- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 1 розділу 9 Інструкції 2).

Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з протоколу, направленням проходження на огляд в закладі охорони здоров`я а також відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано працівником поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або пройти такий огляд у лікаря-нарколога. Від обох пропозицій ОСОБА_1 відмовився.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неналежним доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд зазначає наступне.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Однак, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобупередбачаєвикористанняцього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, коли до нього підійшли поліцейські і стали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, що чітко зафіксовано на камеру. Слід зазначити, що в суді першої інстанції та на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд та пояснював це, що поспішає до хворої дитини. В апеляційному суді вже пояснював, що випив після зупинки транспортного засобу і чекав дружину, щоб забрала його і автомобіль і довезла до дому. таку неузгодженість в поясненнях та з урахуванням поведінки особи зафіксованої на камеру, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. Тому посилання сторони захисту на той факт, що в матеріалах справи відсутні дані про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, суд відкидає.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законноїсилинегайнопісляїївинесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Желепа