Справа № 204/9145/22
Провадження № 3/204/4392/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дубіжанська Т.О., за участю секретаря Єфімової А.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Токарєва В.В., представника військової частини Шелудько М.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, громадянина України, заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особливим складом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення серії НГ № 7507 від 26 жовтня 2022 року, 15 жовтня 2022 року майор ОСОБА_1 здійснив самовільне залишення військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, в умовах особливого періоду. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але його захисник Токарєв В.В. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнає, адміністративне правопорушення не скоював, тому просить суд закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

З приводу обставин зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. 15 жовтня 2022 року був вихідним днем. У цей день він знаходився на території військової частини, що не заборонено статутами ЗСУ та був задіяний до несення військової служби частині. Близько 15 год. 00 хв. він з двома заступниками командира військової частини НОМЕР_1 , виїхав на нетривалий час до АДРЕСА_1 разом із військовослужбовцями цієї ж військової частини капітаном ОСОБА_3 на автомобілі останнього. Повертаючись до розташування військової частини водій ОСОБА_3 близько 17 год. 20 хв. став учасником ДТП, в результаті якої загинула людина. Відразу після ДТП, о 17-29 год., враховуючи свій особистий стан після ДТП, впевнившись про прибуття швидкої допомоги, поліції, ОСОБА_1 відразу телефоном повідомив про зазначено подію майора ОСОБА_4 . Близько 18-00 год. майор ОСОБА_1 прибув до військового містечка № НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_1 . Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до зазначених вище обставин справи та норм права, не вважає, що він є особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. Власне, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення такого правопорушення, відсутні посилання на нормативний документ, відповідно до якого військовослужбовець військової служби за контрактом був зобов`язаний перебувати у розташуванні військового містечка № НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_1 , а не в розташування ВЧ НОМЕР_1 , в суботу, яка є загально визначеним вихідним днем для військовослужбовців. Посилання на військовий стан у державі щодо вихідних днів для військовослужбовця військової служби за контрактом, яким є офіцер майор ОСОБА_1 , який проживає за межами військової частини, і не є військовослужбовцем строкової служби, місцем проживання якого визначено місце проходження цим військової служби є лише припущенням. Протокол не відповідає вимогам КУпАП та обставинам справи. Датою складання протоколу є 26 жовтня 2022 року, тоді як відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, протокол повинен бути складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Пояснення військовослужбовцем ОСОБА_1 були надані ще 23 жовтня, а обставини нібито самовільного залишення місця служби мали місце 15 жовтня 2022 року. У протоколі не вказано з якого і по який час, нібито мало місце правопорушення. За відсутності норм права, якими регламентовано перебування військовослужбовців військової служби за контрактом майора ОСОБА_1 у вихідний день на території військового містечка № НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_1 та не заподіяного у несенні служби у військовій частині, обставини, зазначені в протоколі та висновки про винність ОСОБА_1 є припущеннями, не підтверджуються жодними доказами.

У судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 НГУ за довіреністю ОСОБА_5 , заперечував з приводу пояснень захисника ОСОБА_1 , які полягають в тому, що в осіб які проходять військову службу за контрактом, встановлюється п`яти денний робочий тиждень з двома вихідними днями, а факт самовільного залишення військового містечка № НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_1 трапився у суботу, а саме 15 жовтня 2022 року, тобто у вихідний для ОСОБА_1 .

Зазначив, що Указом Президента України введено воєнний стан в Україні, який триває до цього часу. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, № 66/2022, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, постановлено застосувати Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України, для відсічі збройній агресії проти України. Таким чином, 100% особового складу ВЧ НОМЕР_1 , з 24 лютого 2022 року залучено до здійснення заходів правового режиму воєнного стану, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також до виконання завдань територіальної оборони. Переведення військових частин НГУ у вищі ступені готовності, переведення на казармене положення особового складу частин, а також бойова та мобілізаційна готовність частин регулюється наказами командувача НГУ, які мають гриф таємності та не можуть бути предметом дослідження у суді. Зокрема, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 120, у зв`язку з приведенням військової частини НОМЕР_1 у вищі ступені бойової готовності, розміщено особовий склад управління на території військової частини. Отже, всі заходи пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу. До того ж, наказом Головнокомандувача Збройний Сил України від 1 листопада 2022 року № 282, Дніпропетровська область визначається як район ведення бойових дій з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року, що свідчить про постійну боєготовність всього особового складу військових частин, а тому вихідних днів, чи графіку п`ять робочих днів з двома вихідними у військовослужбовців не було і не може бути. У зв`язку з викладеним, просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 4 статті 172-11 КУпАП, передбачено відповідальність за скоєння адміністративного правопорушення, що полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.
17 березня 2014 року указом в.о. Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до цього часу.
Відповідно до Указу Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 року «Про використання Збройних Сил України та інших військових формувань» визначено, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти Украхни, відповідно до пунктів 1, 17, 19 частини 1 ст. 106 Конституції України, ст. 4 ЗУ «Про оборону України» постановлено застосувати Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України, для відсічі збройної агресії проти України.
Частиною 2 ст. 1 ЗУ «Про Національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройної агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол серії НГ № 7507 від 26 жовтня 2022 року, було складено за фактом того, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем заступником командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом, 15 жовтня 2022 року здійснив самовільне залишення військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, в умовах особового складу. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Проте, сам ОСОБА_1 провину не визнає, посилаючись на те, що він є військовослужбовцем за контрактом і його робочим часом є п`ять робочих днів та два вихідних (субота та неділя). Оскільки, 15 жовтня 2022 року випало на суботу, тобто його вихідний, то він мав змогу вільно пересуватися за межі військової частини, а тому ним не було порушено жодних службових обов`язків щодо перебування на території частини.
Як визначено Інструкціє щодо порядку застосування окремих статей Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженної Наказом Міністра оборони України № 181 від 11.08.1993 року, визначені особливості проходження служби за контрактом.

Відповідно до п. 12 цієї інструкції заборонено використання військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, не за прямими посадовими призначеннями, окрім випадків підтримання бойової готовності. У такому разі видається письмовий наказ по військовій частині.

Судом встановлено, що Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 № 120 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з приведенням військової частини НОМЕР_1 у вищі ступені бойової готовності, наказано розмістити особовий склад управління у приміщеннях на території військової частини.
Таким чином, весь особовий склад військової частини НОМЕР_1 приведено у повну бойову готовність, а саме: переведення усього складу військової частини на казарменне положення, тобто фактичне цілодобове знаходження його на території відйськової частини або місця розташування особового складу частини та залучено до здійснення заходів правового режиму воєнного часу, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також до виконання завдань територіальної оборони.
Згідно з ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу.
Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Таким чином, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та переведенням всіх військових формувань у вищий ступінь бойової готовності, що передбачає зокрема постійне знаходження особового складу на території ВЧ.
У зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не мав права самостійно покидати територію військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .
Винність ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними матеріалами по справі: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії НГ № 7507 від 26 жовтня 2022 року, висновком службового розслідування, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23 жовтня 2022 року, та іншими матеріалами справи.
Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, а також з урахуванням інших обставин справи, вважаю за потрібне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме цей вид адміністративного стягнення, на думку суду, забезпечить виховання ОСОБА_1 та сприятиме запобіганню вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому, з правопорушника необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, ч. 4 ст. 172-11, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП , суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення: штраф на користь держави у розмірі 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Т.О. Дубіжанська