ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4531/22 Номер провадження 33/814/1414/22Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Шаповал Марини Сергіївни на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14.08.2022 року о 22:52 год. в м. Кременчукі по вул. Перемоги, буд.32 він керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка млява мова, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила захисник ОСОБА_1 адвокат Шаповал М.С., подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 вересня 2022 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

На підтвердження своєї позиції скаржник посилається на те, що водій ОСОБА_1 , виходячи із матеріалів справи, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, але погодився пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я та здати на аналіз кров, про що неодноразово зазначав на відео.

Апелянт стверджує, що в закладі охорони здоров`я, водієм ОСОБА_1 було запропоновано здати аналізи з метою виявлення алкогольного сп`яніння, на що він отримав неодноразові відповіді поліцейських та медичних працівників, що кров не здається, і це не передбачено жодним нормативним актом.

Апелянт вважає, що такі дії поліцейських не відповідають чинному законодавству, адже насправді передбачено можливість здати кров під час огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2022 року о 22:52 год. в м. Кременчукі по вул. Перемоги, буд.32 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка млява мова, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №236211 від 15.08.2022 року, відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , письмовим рапортом т.в.о. командира взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитися, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції при встановленні вини ОСОБА_1 послався на те, що ОСОБА_1 , після його відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, було запропоновано в медичному закладі. Однак, в лікарні КНДП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою Drager Alcotest відмовився, наполягаючи на тому, щоб пройти відповідний огляд шляхом здачі його крові на аналіз. Така поведінка ОСОБА_1 була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду, з чим суд першої інстанції погодився.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд, при постановленні оскаржуваної ухвали, достатньо поверхово дослідив обставини справи та не врахував положення чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на відео №476958 01хв.09сек., 28хв.49 сек, 31хв.42 сек., на відео №476810 01 год. 18 хв. 21 сек. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився, зазначивши, що бажає здати на аналіз кров, неодноразово про це наголошував. У відповідь поліцейські кожного разу стверджували, що кров не здається, і це не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регулюється Інструкцією, затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Відповідно до п.7 розділу І зазначеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із системного аналізу пунктів 8-17 вказаної вище Інструкції, можна дійти висновку, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (як алкоголю, так і наркотичних або інших речовин).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторних досліджень встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Таким чином, нормативно правовими актами, якими врегульовано порядок проведення огляду водія на стан сп?яніння, передбачено можливість визначення стану сп?яніння шляхом лабораторного дослідження аналізу крові в якості предмета дослідження біологічного середовища особи, тим більше, якщо особа бажає це зробити. При цьому, за допомогою біологічних зразків крові людини можливе виявлення як вміст наркотичних чи психотропних речовин, так і алкоголю.

Отже, дії працівників поліції щодо відмови ОСОБА_1 взяти для аналізу його кров не відповідають чинному законодавству, а тому процедура проведення огляду ОСОБА_1 була здійснена із істотними порушеннями відповідної інструкції. Адже фактично ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд в закладі охорони здоров`я, адже постійно наголошував про те, що бажає здати кров для аналізу на вміст алкоголю в лікарні.

Згідно із ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Із аналізу вказаної норми вбачається, що водій має право не погодитися із проведенням огляду поліцейським за допомогою газоаналізатору або не погодитися з його результатами. В цьому випадку, особа має право разом із поліцейськими поїхати до акредитованого закладу охорони здоров`я для проведення огляду лікарем.

ОСОБА_1 не погоджувався пройти огляд за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest як на місці, так і за допомогою такого ж газоаналізатору в лікарні.

В сутності законодавством і передбачено право проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні для того, щоб була можливість взяти зразки сечі, слини, крові або інших речовин для дослідження біологічного середовища особи в лабораторних умовах. При цьому формальна відмова як поліцейських, так і лікаря від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом відібрання крові або інших біологічних речовин для лабораторного дослідження, є такою, що суперечить чинному, встановленому законодавством, порядку.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При цьому слід зазначити, що належна правова процедура застосування права органами правосуддя (судами) відповідно до встановлених і санкціонованих державою юридичних принципів і процедур для гарантування і захисту конституційних та індивідуальних прав людини і громадянина. Застосування належної правової процедури до учасника провадження про адміністративне правопорушення, є гарантією та свого роду запобіжником протиправності, а тому дії працівників правоохоронних органів під час оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення слід ретельно аналізувати на предмет відповідності чинним законодавчо визначеним процедурам.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом із тим, положенням ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення посадових осіб органів Національної поліції.

Згідно із статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є такою, що була прийнята із неповним з`ясуванням обставин у справі, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Шаповал Марини Сергіївни підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення №524/4731/22 стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шаповал Марини Сергіївни задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 вересня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №524/4731/22 стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин