ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/727/21 Номер провадження 33/814/13/22Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М.О, Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з перерахуванням суми штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, при накладенні адміністративного стягнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інваліда 2-ї групи.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16 липня 2021 року об 11 год. 10 хв. в м. Гребінка по вул. Магістральна він керував транспортним засобом, автомобілем марки «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нерозбірливе мовлення. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою технічного засобу газоаналізатору приладу «Драгер - 6810» в присутності двох свідків, з результатом 3,06% проміле, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення має розбіжності із часом зазначеним в чеку з приладу Драгер, саме протокол складений 16 липня 2021 року об 11:25 год., а у роздруківці чеку зазначено час огляду 12:21 год. 16 липня 2021 року.

В роздруківці чеку газоаналізатора відсутні прізвище ім`я та по батькові поліцейського, який проводив огляд.

Вказував, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу не дозволеного МОЗ та Держспоживстандартом, а дія свідоцтва закінчилася 10 лютого 2015 року, тому його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Крім того вказував, що суд не звернув увагу на те, що газоаналізатор, яким проводився його огляд, останній раз проходив калібровку 01 жовтня 2020 року тобто більше ніж за 6 місяців до його огляду .

Також поліцейськими не складено акт огляду на стан сп`яніння водія, як того вимагає п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Зазначав, що суд не викликав та не допитав свідків та не звернув уваги, що їх письмові пояснення написані одним почерком.

Разом з тим суд не звернув уваги на те, що в протоколі не зазначена на який технічний засіб здійснювалась відеофіксація.

Стосовно ознак сп`яніння зазначив, що він інвалід 2 групи, тому і мав хитку ходу, а запаху алкоголю від нього не було чути.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 та закрити провадження на підставі п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням воєнного стану.

Проте суддя апеляційного суду вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слухання адміністративного матеріалу неодноразово відкладалося, а саме: засідання призначене на 07.10.2021 року відкладено на 11.11.2021 року у зв`язку із відпусткою судді; в подальшому засідання відкладені на 07.12.2021, 16.12.2021, 20.01.2022, 15.02.2022 у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному.

15.02.2022 року слухання справи відкладено на 01.03.2022 року і зв`язку із зайнятістю судді у іншому судовому засіданні.

В подальшому слухання справи було відкладено на 31.01.2022, 03.05.2022 та на 02.06.2022 року за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку із введенням воєнного стану.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що на території Полтавської області бойові дії не проводяться, а ОСОБА_1 не скористався своїм правом заявити клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції та не обгрунтував, що позбавляє його можливості взяти участь в судовому засіданні.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи та вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оцінивши подані докази та матеріали справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №244741 від 16 липня 2021 року складеного поліцейським СРПП СПД №1 Лубенського РВП старшим лейтенантом поліції Якименком М.І. вбачається, що 16 липня 2021 об 11 год. 10 хв. в м. Гребінка по вул. Магістральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нерозбірливе мовлення. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер - 6810» в присутності двох свідків. Результат тесту складав 3,06% проміле, чим водій порушив п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень свідків, в їх присутності водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер» на що останній погодився, результат огляду показав, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, порушення ч.1 ст. 130 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд виходив з того, що його вина підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 244741 від 16 липня 2021, який на розсуд суду відповідає вимогам, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; роздруківкою чеку газоаналізатора «Драгер-6810» з показником 3,06% проміле; письмовими поясненнями свідків; даними відеозапису з боді-камер поліцейських, на яких зафіксовані обставини події та даними свідоцтва про повірку газоаналізатора «Драгер-6810».

Апеляційний суд приходить до висновку, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Доводи апелянта щодо розбіжностей в часі складання протоколу та роздруківки чеку газоаналізатора спростовуються поясненнями свідків та дослідженим апеляційним судом відеозаписом.

Щодо тверджень апелянта про те, що відповідно до відомостей Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA ( Germany ) відсутній, суд вважає необхідним зазначити, що перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA ( Germany ), до яких належить і Drager Alcotest 6810, включені до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

П.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alcotest Drager №6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Суд критично відноситься до твердження ОСОБА_1 стосовно того, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння своєчасно не пройшов калібрування, оскільки міжповірочний інтервал проводиться кожні шість місяців.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/6838 дата останнього калібрування пристрою за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на момент проведення огляду 01 жовтня 2020 року і чинна до 01 жовтня 2021 року та свідчить про те, що технічний засіб 16 липня 2021 року відповідав усім встановленим для його застосування вимогам та був придатний для застосування.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

Разом з тим ОСОБА_1 не внесено жодних зауважень до протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, не слугують підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль