Справа № 131/877/22
Провадження № 33/801/905/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,

за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сухомудя Ф.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 9 від 20.09.2022, складеного старшим державним виконавцем Іллінецького ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Огіренко Т.М., ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості по аліментах в сумі 19 111,68 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 180 (сто вісімдесят) годин.

Не погоджуючись з такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати, та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі відносно нього закрити за наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, які направити до компетентного органу для вирішення питання відкриття кримінального провадження.

Також зазначає, що про постанову дізнався лише 22.10.2022, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції 11.10.2022, даних про отримання ним копії постанови, яка була надіслана 17.10.2022, в матеріалах справи немає, а про постанову він дізнався лише 22.10.2022, тому строк апеляційного оскарження постанови йому необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, стаття 183-1 КУпАП включає в себе три частини, зокрема диспозиція ч. 1 передбачає несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання; диспозиція ч. 2 передбачає несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання; диспозиція ч. 3 передбачає повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за те, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості по аліментах в сумі 19 111,68 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Проте у постанові від 11.10.2022 року суд першої інстанції притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183-1 КУпАП, не зазначивши частину ст. 183-1 КУпАП, за якою останнього притягують до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 не можна визнати законною та обґрунтовано, тому її слід скасувати.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 11.10.2021 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 180 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт (а.с.26)

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказує, що він не здійснив жодного платежу, направленого на погашення заборгованості по аліментах протягом 10 місяців, що свідчить про системний та тривалий характер діянь, направлених на злісне ухилення від сплати аліментів, а тому вказане правопорушення має кваліфікуватись за ч. 1 ст. 164 КК України.

Апеляційний суд вказані доводи до уваги не бере з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні, карається штрафом від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або виправними роботами на строк до одного року, або обмеженням волі на строк до двох років.

З об`єктивної сторони цей злочин може бути вчинений у формі: 1) злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів); 2) злісного ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їхньому утриманні.

Під ухиленням від сплати аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини (дітей) визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Ухилення від утримання неповнолітніх, а також повнолітніх, але непрацездатних дітей, що перебувають на утриманні батьків, може полягати у незабезпеченні таких дітей харчуванням, одягом, іншими речами (насамперед, першої необхідності), наданні необхідних коштів для їх лікування, відпочинку тощо.

Ухилення від сплати аліментів і ухилення від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей утворюють цей склад злочину лише у випадку, коло воно є злісним.

Поняття злісності належить до оціночних категорій і має бути визначено у кожному конкретному випадку. Про злісний характер ухилення можуть свідчити тривалість ухилення, продовження ухилення після попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності з боку судді чи державного виконавця, неодноразові звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу тощо.

Не може визнаватися злісним ухилення від сплати аліментів чи злісним ухилення від утримання дітей, яке хоча і тривало значний проміжок часу чи мало систематичний характер, але було вимушеним з боку особи, на яку такий обов`язок покладено законом чи рішенням суду. До таких випадків слід відносити несплату аліментів особою через неможливість знайти роботу, через хворобу, невиділення із сімейного бюджету коштів, необхідних для придбання одягу неповнолітній дитині чи для лікування непрацездатної дитини у зв`язку з їх відсутністю тощо.

Злочин визнається закінченим з моменту, коли зазначене у цій статті ухилення набуло злісного характеру.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення № 9 від 20.09.2022, останній несплачував аліменти у зв`язку тим, що тимчасово не працює.

Разом з тим надав суду три квитанції про сплату аліментів, а саме від 25.01.2022 року на суму 2000 грн, від 09.05.2022 року на суму 1900 грн та від 27.09.2022 року на суму 2000 грн.

Вказане свідчить про відсутність злісного ухилення від сплати аліментів, а тому відсутні і об`єктивна сторона злочину.

Натомість ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Разом з тим, з об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, на примусовому виконанні в Іллінецькому ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн щомісячно, до досягнення повноліття дитиною (а. с. 4).

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов зазначеного виконавчого провадження станом на 31.08.2022 утворилася заборгованість, відповідно до розрахунку державного виконавця, сукупний розмір якої становить 19 111 грн 68 коп. (а.с. 7).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано квитанції про сплату аліментів, а саме від 25.01.2022 року на суму 2000 грн, від 09.05.2022 року на суму 1900 грн та від 27.09.2022 року на суму 2000 грн.

Разом з тим, з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам, сукупний розмір боргу все одно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 183-1, ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 180 (сто вісімдесят) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський