справа № 209/2636/22
№ провадження 3/208/2467/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська у складі: головуючого судді Похваліта С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працюючої головним бухгалтером ПрАТ КАМЕТ-СТАЛЬ, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 350/32-00-04-01-10 від 25.10.2022 року, ОСОБА_1 вчинила правопорушення: в уточнюючому розрахунку від 08.09.2022 р. № при виправленні показників декларації податку на прибуток за 2021 рік, невідображена сума податкового зобов`язання (недоплати) по рядку 26 в сумі 39 242 961,00 грн. та штраф у розмірі 3 відсотків від такої суми недоплати по рядку 30 на суму 1 177 288,83 грн., чим здійснено правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду, її представник адвокат Команов В.В. надав письмові заперечення, в яких прохав закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Суд враховує, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, надані матеріали, суд встановив наступне.

Положення ст. 163-1 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно правових актів.

Згідно з п. 86.7 ст. 86 Податкового Кодексу України, якщо платник податків не згоден з викладеними в акті перевірки даними, то він може подати свої заперечення або додаткові документи в порядку п. 44.7 ст. 44 ПК України.

Сам акт перевірки не оскаржується, в судовому порядку акти не заперечуються.

Якщо заперечення не подано або за результатами їх розгляду, податкова служба приймає рішення і виписує податкове повідомлення-рішення (ППР).

Згідно п. 56.3 ст. 56 ПК України ППР може бути оскаржено в адміністративному порядку (до вищої податкової служби) протягом 10 робочих днів з дати отримання ППР. Скарга підлягає розгляду протягом 20 календарних днів (з можливістю продовження).

Рішення вищого органу податкової служби за результатами розгляду скарги згодом може бути також протягом 10 робочих днів оскаржено у податкову службу вищого рівня (по суті, до головного управління).

Адміністративне оскарження ППР є дуже важливим чинником, оскільки згідно з п. 56.15 ст. 56 ПК України на час розгляду адміністративної скарги відповідне податкове зобов`язання вважається неузгодженим, а платник податків не зобов`язаний платити суму податків (штрафів), визначених в ППР.

Згідно п. 56.18 ст. 56 і ст. 102 ПК України термін для оскарження ППР становить 1095 днів (по суті 3 роки). Оскаржене в судовому порядку ППР вважається неузгодженим.

Ніяких даних, чи пройшов вказаний акт стадію розгляду заперечень, чи виписано ППР, чи оскаржено воно та чи є воно узгодженим, суду не надано.

Суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові по справі № 811/119/13-а від 10 травня 2018 року, в якій Суд зазначив наступне: Акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акту перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

Дії службової особи щодо включення до акту певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді. Заперечення, зауваження до акту перевірки (за наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акту. Це свідчить про те, то дії, пов`язані з включенням до акту висновків, є обов`язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язків характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акту можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акту.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Стаття 2 КУпАП передбачає, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

В розумінні КАС України та враховуючи викладену правову позицію, акт перевірки правопорушення № 350/32-00-04-01-10 від 25.10.2022 не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та відповідно, не є актом індивідуальної дії, а висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків.

Суд також зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Виходячи з наведеного, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення може полягати у різних формах: відсутність податкового обліку, порушення порядку його ведення, у тому числі у вигляді неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначена конкретна форма вчиненого ним правопорушення, не наведені обставини його вчинення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ, суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

Наведені вище обставини не можуть свідчити про склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП в діях головного бухгалтера ПрАТ КАМЕТ-СТАЛЬ ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 163-1, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працюючої головним бухгалтером ПрАТ КАМЕТ-СТАЛЬ закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Похваліта С. М.