Справа № 569/3591/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Бердія М.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр-на України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП:

- за ч.1 ст.130 КУпАП, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №286321 від 09 березня 2022 року, 08 березня 2022 року о 16 год. 00 хв., в м.Рівне по вулиці Соборній № 195, ОСОБА_1 керував транспортним засобом БМВ-535, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №177 від 09.03.2022 року, чим порушив вимоги п.2.9-а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП винним себе не визнав та пояснив суду, що 08 березня 2022 року близько 16 години він разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 , яка була за кермом автомобіля марки БМВ-535 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , приїхали до ЦНАПу, що розташований в м.Рівне по вул.Соборній №195. ОСОБА_2 пішла до ЦНАПу по своїх справах, а він залишився біля припаркованого автомобіля з заглушеним двигуном. В цей час до автомобіля під`їхали працівники патрульної поліції і сказали йому, що автомобілем було порушено ПДР України. Він пояснив працівникам поліції, що за кермом перебував не він, а власник автомобіля, його пояснення були проігноровані працівниками поліції і вони сказали йому їхати на медосвідчення на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння. Тест на алкогольне сп`яніння показав, що він тверезий, сечу на стан наркотичного сп`яніння він не зміг здати, оскільки не було такої фізіологічної можливості. На наступний день до нього зателефонували працівники патрульної поліції і склали на нього протокол за керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. В протоколі він зазначив, що не згідний з таким порушенням, оскільки автомобілем він не керував і ніколи не вживав і не вживає наркотичні речовини. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно нього за відсутності в його діях події і складу адміністративного, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала суду, що 08 березня 2022 року близько 16 години, вона на належному їй автомобілі БМВ-535 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого була вона, разом зі своїм знайомим ОСОБА_1 приїхала до ЦНАПу по вул.Соборній №195 в м.Рівне. Припаркувала автомобіль, забрала ключі від замка запалювання і пішла до ЦНАПу у своїх справах. ОСОБА_1 залишився біля припаркованого автомобіля. Коли повернулася до автомобіля, то біля автомобіля крім ОСОБА_1 були працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_1 в порушенні ПДР України. Вона і ОСОБА_1 пояснили працівникам поліції, що за кермом був не ОСОБА_1 а вона, на що працівники поліції не відреагували, і запропонували ОСОБА_1 їхати з ними на медосвідчення на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, що ОСОБА_1 і зробив. На наступний день вона дізналася від ОСОБА_1 , що на нього склали протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Жодних ознак, які-б свідчили про стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння ні у неї, ні у ОСОБА_1 не було, алкогольні напої та наркотичні речовини вони не вживали.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного:

Згідно п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5, 6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2-6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 (з відповідними змінами) (далі Порядку від 17.12.2008р. №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ України за погодженням з МВС України. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Згідно до п.8 Порядку, направлення на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я здійснюється на підставі форми направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведеної в додатку 1до цієї Інструкції.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі не спростовано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 і не підтверджено факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Працівники поліції не зупиняли рухомий автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

Відеозапис порушення ОСОБА_1 ПДР України і складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутній, свідків не має, що відповідно до ст. 266 КУпАП, якщо огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять, поліцейськими на місці пригоди не було належним чином з`ясовано хто перебував за кермом транспортного засобу до моменту їх приїзду.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження від встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом в такому стані, і відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані».

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, і знаходження його в стані наркотичного сп`яніння і в справі відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом останнім.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, і жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники поліції мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки, пояснення свідків, які в справі і в протоколі відсутні. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається. А тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутній в діях ОСОБА_1 , оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем і знаходження його в стані наркотичного сп`яніння, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена достатніми та допустимими доказами.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і об`єктивно,за своїм внутрішнім переконанням досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності з точки зору достатності, належності та допустимості, вважаю, що в ході розгляду справи не підтверджено факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, а також, факт такого керування ним у стані наркотичного сп`яніння, а тому приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.ст.251, 280, п. 3 ст.284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського

міського суду М.А.Бердій