Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5148/22
Провадження № 3/553/2908/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.11.2022м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 44 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Полтави з Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.44 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022 року справу передано на розгляд судді Новаку Ю.Д.

Судом встановлено, що 16.09.2022 року, о 10:48 год., гр. ОСОБА_1 зберігав при собі речовину зеленого кольору рослинного походження. Згідно висновку експерта №СЕ-19/117-22/13054-НЗПРАП від 23.09.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса канабісу а перерахунку на суху речовину становить 4,628 г, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.44 КУпАП.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-22/13054-НЗПРАП від 23.09.2022 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 4,628 г.

27.09.2022 року постановою дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Письменної А.С., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 17.09.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вину у вчиненому правопорушенні визнав та щиро розкаювався, просив суд суворо не карати.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №434464 від 04.10.2022 року, копією висновка експерта № СЕ-19/117-22/13054-НЗПРАП від 23.09.2022 року, постановою про закриття кримінального провадження та іншими матеріалами в їх сукупності.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого, висунутого проти нього, кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу ніж норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Аналізуючи докази, які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44 ч.1 КУпАП доведена сукупністю належних та допустимих доказів наявних в матеріалах справи та безпосередньо перевірених судом в ході судового розгляду.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує суспільно небезпечний характер правопорушення, вчиненого останнім, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Крім того, згідно Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн., встановленому ст. 4 вказаного Закону.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 44, 283, 284 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» ,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак