КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою Київської митниці на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення громадянина ОСОБА_1 (ОСОБА_2) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України закрито, в зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2022 провадження в справі про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, закрито у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. (а.с. 47-49).

Не погоджуючись із постановою, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою громадянина Китаю ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винним у вчиненні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції за ч. 2 ст. 471 МК України, а саме; штраф в розмірі 30% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 343,80 грн. Вказує, що суд встановивши наявність протиправної дії гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вигляді недекларування товарів за встановленим порядком повинен був застосувати санкцію ч. 2 ст. 471 МК України, оскільки її покарання більш м`яке, ані ж було встановлено ст. 472 МК України.

При цьому звертає увагу на той факт, що суд першої інстанції своїм рішенням звільнив від відповідальності особу, яка порушила встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

В той же час, в матеріалах справи наявні докази, що встановлюють факт скоєння порушення митних правил, проте рішення щодо накладення стягнення за його вчинення, залишилось поза увагою суду першої інстанції (а.с. 50-55).

В судовому засіданні представник Київської митниці - Сакун М.О. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 472 Митного кодексу України на момент складення протоколу визначала склад адміністративного правопорушення як такий, що полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022, що набрав чинності 16.06.2022, в абзац 1 частини 1 статті 472 МК України внесено зміни, згідно з якими вказано: «слова «Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення» замінити словами «Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення».

Згідно з ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

У частині 3 цієї статті визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто, їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 справа № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п.5.4 п.5).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2021 в зону діяльності Київської митниці до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Спеціалізований» Київська обл., Бучанський р-н., с. Білогородка, вул. Компресорна, 3, надійшло міжнародне експрес-відправлення (МЕВ), за міжнародним транспортним документом від 04.09.2021 № АЕВТ та інвойсом від 04.09.2021 № АЕВТ на адресу гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_1 .

Однак, при митному огляді МЕВ 17.09.2021 встановлено, що вміст МЕВ від 04.09.2021 № АЕВТ являє собою: електронні сигарети (випаровувачі) торгівельної марки - Ec Pow модель UGO V3 у кількості 24 шт., інформація про кількість та вартість не відповідає міжнародному транспортному документу від 04.09.2021 № АЕВТ та інвойс від 04.09.2021 № АЕВТ.

27.09.2021 стосовно гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) складено протокол про порушення митних правил №3373/10000/21 за ст.472 МК України за вчинення дій, що призвели до незаявлення за встановленою формою в митній декларації точних та достовірних відомостей про товари.

Разом з тим, у редакцію ст. 472 МК України, що набрала чинності, внесені зміни стосовно суб`єктного складу правопорушення.

У новій редакції ст. 472 МК України громадянин не є суб`єктом даного правопорушення, тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 3 МК України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, чинна редакція ст. 472 МК України має зворотню силу і суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо закриття провадження у справі.

Посилання заявника на те, що у даній ситуації, суд першої інстанції мав застосувати ч. 2 ст. 471 МК України, не може бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки за вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України протоколу складено не було, і, відповідно, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею у суду відсутні.

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді цієї справи, судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи рішення у справі відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) суд дійшов правильного висновку про закриття провадження, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги Київської митниці без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення громадянина ОСОБА_1 (ОСОБА_2) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України закрито, в зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура