Єдиний унікальний номер: 378/662/22
Провадження № 3/378/305/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.11.2022 о 22 годині 50 хвилин по автодорозі Ставище-Журавлиха керував мопедом «Ямаха», без державного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що на час його зупинки 18.11.2022 працівниками поліції о 22год 50 хв. він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки випив пляшку пива алкогольного ще в день. Крім цього працівниками поліції під час його огляду на стан алкогольного сп`яніння були допущені суттєві порушення. Зокрема, після його зупинки йому не було озвучено законної підстави його зупинення, інспектор поліції, який підійшов до нього не назвав своєї посади та прізвище, має місце неспівпадання часу показника «Драгер» з реальним часом проходження огляду за допомогою вказаного приладу, на чеку з результатами перевірки на стан сп`яніння вказаний час перевірки 23:03, хоча таймкод на відео вказує, що приладу «Драгер» в цей час ще не було, його привезли пізніше,а саме в 23:16, тому результати цього тесту можуть належати іншій людині. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення водійське посвідчення в нього не вилучалось, що свідчить про те, що після виникнення підозри у працівників поліції щодо перебування його у стані алкогольного сп`яніння, в порушення ч. І ст .266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Він з місця зупинки до місця свого проживання вів мопед вручну. Подав до суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.9. «а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У відповідності з положеннями ч. ч. 3, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Така ж процедура передбачена п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, п.7 розділу І Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкції).

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18.11.2022 року серії ДПР18 № 178841 (а. с. 1), який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 який в графі «пояснення» зазначив дослівно «їхав мопедом» (а. с. 1),

- актом огляду на стан сп`яніння, роздрукованим протоколом приладу «Драгер» з результатом 0.82 (проміле алкоголю), в якому проставлено власноручний підпис ОСОБА_1 про те, що він з результатом не згоден (а. с. 2, 3),

- постановою інспектора відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Романенка О. С. від 18.11.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування 18.11.2022 року, близько 22 години 50 хвилин, по автодорозі Ставище-Журавлиха мопедом «Ямаха», незареєстрованим в установленному законом порядку, без відповідної категорії права керування (а. с. 5),

- даними безперервного відеозапису від 18.11.2022 з бодікамери (на оптичному диску а. с. 4), на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 мопедом, факт його зупинки працівниками поліції, які назвали причину зупинки, відсутність номерного знаку на мопеді, факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» з результатом 0.82%, роз`яснення йому прав та можливості в разі незгоди з результатом огляду за допомогою приладу «Драгер» пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Ставищенській лікарні, на що останній відмовився, також зафіксовано факт складання протоколу, підписання його ОСОБА_1 та вручення йому другого екземпляра протоколу (а. с. 4).

Вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в час і місці, вказаних в протоколі, підтверджується вищевказаною постановою від 18.11.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, вказаний факт не оспорювався останнім під час складання щодо нього протоколу та після такого складання.

Суд звертає увагу на те, що сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою. Ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зробив жодних зауважень до протоколу, проведених процесуальних дій чи поведінки поліцейських. Останній не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями. Однак, зауважень чи заперечень ніяких не зазначив.

ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що при проведенні його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не були залучені свідки.

Проте, як зазначено вище, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки поліцейськими проведено з використанням спеціального технічного засобу бодікамери, що підтверджується вищевказаним відеозаписом. Тому у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП присутність при такому огляді двох свідків не була обов`язковою.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що після його зупинки інспектор поліції, який підійшов до нього, не назвав своєї посади та прізвище, та на той факт, що після його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, у нього не вилучалось посвідчення водія, працівники поліції не відсторонили його від керування мопедом, також не спростовують обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується тієї обставини, що має місце неспівпадання часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, із часом, зазначеним на роздрукованому протоколі приладу «Драгер» від 18.11.2022, на що звернув увагу ОСОБА_1 , то вона не може слугувати підставою для закриття провадження у справі, оскільки таке неспівпадіння може бути зумовлено правильністю налаштування вимірювального пристрою та не може бути розцінено як таке порушення вимог законодавства, що тягне за собою закриття справи про адміністративне правопорушення.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні порушення, передбаченого п. 2.9 «а» ПДР України, є способом його захисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому суд дійшов висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста девяносто шість) гривень 20 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак