Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
28.11.2022 Справа №: 368/935/22
провадження 3-зв/368/9/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Балацька В.В.

За участі:

особа, щодо якої вирішується питання

про притягнення до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1

захисник адвокат Матюшенков Д.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в Кагарлик Київської області заяву про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка В.І. в адміністративній справі № 368/935/22, (провадження № 3/368/473/21, у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП), яка подана ОСОБА_1 , суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.10.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла адміністративна справа щодо ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

05.10.202 року автоматизовано системою документообігу суду для слухання даного адміністративного провадження ( в порядку КУпАП) був визначений суддя Кагарлицького районного суду Кириченко В.І., присвоєно справа № 368/935/22, провадження № 3/368/473/22.

Слухання справи було призначено на 09 год.00 хв. 24.10.2022 року.

24.10.2022 року слухання справи відкладено на 09 год. 00 хв. 25.11.2022 року в зв`язку з клопотанням особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про залучення захисника.

25.11.2022 року на адресу суду надійшла письмова заява відвід головуючому судді в даній справі Кириченку В.І., яка подана ОСОБА_1 наступного змісту:

У п. 3 Європейського статуту судді, визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь - ким як неупереджений.

Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 з огляду на те, що компетентність, незалежність та неупередженість судових органів має велике значення для виконання судами своєї ролі з підтримки конституціоналізму та правопорядку, а довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, були схвалені Бангалорські принципи поведінки суддів, що мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів, і які адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів.

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Є достатня сукупність обставин, які викликають розумний сумнів у неупередженості та безсторонності судді Усатової І.Л.

Стаття 6. Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Незалежність судів.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02 від 03.05.2007) суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне:

Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно 3: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (II) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series А N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIIІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-ІІІ).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series А, №86).

Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-ХТТТ).

Частиною 1 статті 24 Конституції України проголошено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.1 1.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно із частиною 1, 3 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010, №2453-УІ, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, впли на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Загальна (універсальна) хартія судді (ухвалена 17.11.1999 Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань) закріплює особисту незалежність судді зокрема: "Ніхто не може надавати або намагатися надавати судді будь-яких інструкцій, що можуть вплинути на юридичне рішення судді, за винятком, у випадках, коли це допускається, думки вищого суду з конкретної справи".

Частинами 1 та 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-УІ передбачено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Причини сумнівів в неупередженості, безсторонності та підстави відводу судді Кириченко В.І. (підстави звернення до ВРП зі скаргою):

Матеріали справи містять докази зволікання та «спускання на гальмах» розгляду адміністративного матеріала. Так на аркуші справи 13 міститься клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, через нібито хворобу до 01.12.2020. Але в подальшому доказів хвороби ОСОБА_2 не надав і як видно ніхто їх з нього і не вимагав. Далі в матеріалах справи є заява захисника Тернова пані Лисюк, яка просить відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю у Шостому адміністративному апеляційному суді і так само жодного документу з цього питання матеріали справи не містять.

А строки притягнення до відповідальності ОСОБА_2 спливали. І суддя Кириченко про це знав.

На підставі наведеного заявляє відвід судді Кириченко В.І.

25.11.2022 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання заяви про відвід судді Кириченку В.І. був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

Слухання адміністративної справи в частині відводу судді Кириченку В.І. було призначено на 08 год. 30 хв. 28.11.2022 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 28.11.2022 року, ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі свою заяву та його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

Суд, розглянувши заяву про відвід, вислухавши думку інших учасників процесу, які прибули в судове засідання, які підтримали заяву про відвід, дослідивши матеріали справи в частині, яка стосується відводу, приходить до висновку щодо задоволення заяви про відвід судді, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Відповідно до положеньст. 7 КупАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про відвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, пунктами 3, 4 ст. 75 КПК України визначено, що такими обставинами є: коли суддя особисто заінтересований в результатах провадження, або за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.ст. 75 та 76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5ст. 80 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного вище Закону, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено, шо кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Таким чином, кожен громадянин має право саме на справедливий судовий розгляд, безстороннім та незалежним судом.

Положеннями сг. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9. Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаиі проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення

Правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micalief v. Malta (Мікалефф проти Мальти) |ВП], § 98).

Правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Зволъсъкий та Звольстка проти Чехії), § 51).

Відповідно до ст. 3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст.2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

У справі Borgers v Belgium ССПЛ вказав що «правосуддя має не тільки відбутися, необхідна наявність всіх атрибутів цивілізованого правосуддя». Суддя Мартене в окремій думці по цій справі, підкреслив важливість додержання судової процедури, зазначивши: «якщо суди не будуть зважати на формальну сторону справи, на зовнішні атрибути, чи матимуть вони моральне право вимагати беззаперечного виконання закону від інших?».

Тобто, наведена практика ЄСПЛ говорить про те, що суд повинен бути неупередженим та безстороннім під час розгляду справи та здійснення правосуддя загалом.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики встановлено, іцо суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію закону.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) та порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) по справам про адміністративні правопорушення.

Отже, суд, враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні з матеріалів адміністративної справи, та здійснюючи правозастосовчу практику, приходить до остаточного переконання щодо необхідності задоволення відводу до судді Кириченка В.І., адже одна із сторін, а саме, - сторона, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, - має обгрунтований сумнів у безсторонності судді при розгляду даної адміністративної справи (приятельські відносини судді з одним із свідків адміністративного правопорушення), - що, на думку суду, - є необхідною та достатньою підставою для відводу судді, зокрема, - з огляду на норми Європейського права, які судом вказано вище.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 7 КУпАП, ст. ст.75,76,80,81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченку В.І. в адміністративній справі № 368/935/22, 3/368/473/22, у відношенні ОСОБА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП,- задовольнити.

Відвести суддю Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка Василя Івановича від розгляду адміністративної справи № 368/935/22, 3/368/473/21, у відношенні ОСОБА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Справу про адміністративне правопорушення 368/935/21, 3/368/473/21, у відношенні ОСОБА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, - повернути до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області для визначення іншого судді цього ж суду для розгляду адміністративної справи по суті.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Закаблук