Справа № 147/907/22
Провадження № 3/147/590/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 426004 від 22.09.2022, 13 вересня 2022 року близько 16.05 год. в АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив відносно співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 13 вересня 2022 року близько 16.00 год. прийшо в до дому на АДРЕСА_1 , заніс пакет в будинок. ОСОБА_2 попросила підійти до столу, що стоїть біля криниці. Коли він підійшов, то побачив пластмасове відро і поржавілий цепок. ОСОБА_2 сказала, що це вона витягнула з криниці і що це якісь поробки. Він подивився на відро, воно було чисте. Вона показувала, що є голубі каплі на відрі та злізна фарба. Після цього він розвернувся та пішов. При цьому він не ображав ОСОБА_2 та нецензурних слів в її сторону не виражав. При цих подіях не було свідків. До дому він повернувся близько 23.00 год. Пригадує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складали через 2-3 тижні після цих подій в с. Глибочок в приміщенні млина та при складенні протоколу був він та дільничий інспектор поліції. Ні письмових, ні усних пояснень при складенні протоколу він не надавав.

Потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи пояснила, що з ОСОБА_1 розлучена вже 17 років та при цьому вони проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але в різних кімнатах, спільного господарства не ведуть, бюджету сіпльного не мають. В будинку користуються спільною кухнею та ванною. 13 вересня 2022 року близько 16.00 год. прийшов ОСОБА_1 до дому на АДРЕСА_1 , був в встані сп`яніння. На веранді відкривав двері і шпиндель з дверей впав в коридор та він не міг відкрити дверей. Почав бити в двері та обзивати її нецензурними словами. Після цього вийшов з будинку та почав гримати у вікно. Ці події вона записувала на диктофон у своєму телефоні. Вона попередила, що буде викликати поліцію. При цьому жодних свідків не було. Зазначила, що вона та ОСОБА_1 є зовсім чужими людьми і він до неї зовсім ніякого відношення немає. Щодо подій, які описує ОСОБА_1 , то такі відбуавлися не 13 вересня 2022 року, а 30 серпня 2022 року. Аудіозаписи з телефона вона відпривляла поліцейському після того як працівник поліції їй повідомив, що справа повернулася йому з суду на доопрацювання. Також просила долучити до матеріалів справи диск з аудіозаписом події від 13.09.2022.

В судовому засіданні захисник Кравець В.А. подала клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адімінстративного правпорушення, відповідальність, за яке передбачена за ст. 173-2 КУпАП, в обгрунтування якого зазначає, що в протоколі про адміністративне правпорушення не зазначено, що психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 була завдана шкода. Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних/психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство. У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону. Тож, у даному випадку у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, у останнього був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої, у той час, як у цій ситуації мав місце саме конфлікт. Окрім того, на особу, уповноважену складати протокол про адміністратипну правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали. Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 не відображені у протоколі про адмшіслратиршс правопорушення, а відтак вчинення домашнього насильства грунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України. Водночас, зауважує, що суд позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі «Малофєєв проти Росії» ( рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив серед іншого порушення ч.3 ст. 6 Конвенції. Протокол не містить у собі посилання на завдання потерпілій шкоди психічною здоров`ю, а також у протоколі відсутні пояснення потерпілої, відсутні відомості, що саме змусило ОСОБА_4 побоюватись за свою безпеку, який саме прояв мав її емоційної невпевненості чи нестабільності - відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 .

Окрім того, постановою від 26 вересня 2022 року, після розгляду даної справи, суддя повертає адміністративний матеріал, на доопрацювання та належного оформлення, мотивуючи, що протокол складений з порушенням вимог законодавства.

До справи долучено рапорт працівника поліції, яким додає СD-диск з аудіоматеріалом, що ніби-то підтверджує вину ОСОБА_6 . Однак, основшш документом, на підставі якого суд розглядає справу, є сам протокол. Рапорт не є документом, яким можна внести доповнення до протоколу. В протоколі по даній справі в графі «до протоколу додається» відомості відсутні. Рапорт міг бути додатком до протоколу, якби це було відображено у протоколі. Таким чином, в протоколі відсутній запис про те, що здійснювалась відеофіксація. Також не зазначено носій (прилад), з якого диск сформований (номер, назва, тощо), та не зазначено назву технічного засобу за допомогою якого здійснювалось фіксування вчиненого адміністративного правопорушення.

Верховний Суд 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а роз`яснив, що у постанові в справі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено посилання на те, що проводився відеозапис та посилання на технічний засіб яким такий запис здійснювався. В разі відсутності такого посилання такий відеозапис судом визнається недопустимим доказом і не може бути використаний як доказ у справі.

Одночасно звертає увагу, що 31.03.2015 Конституційний Суд ухвалив рішення № 2-рп/2015, яке грунтувалося на висновку, що перелік видів постанов, визначений в ст. 284 КпАП, є вичерпним. Тож вважає, що КУпАП не дає суду права на повернення матеріалів про адміністративні правопорушення на доопрацювання винесенням постанови та не конкретизує для цього підстав. Якщо ж суд доходить висновку, що в протоколі відсутні відомості, на підставі яких можна встановити наявність адмінправопорушення та винність особи, а інших доказів немає, відповідно до ст. ст. 247, 284 КпАП він має закрити провадження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , виступ захисника Кравець В.А., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Частиною першою статті 256 КУпАП визначено, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.

Натомість, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що в момент складання протоколу можливість настання чи сам факт настання психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_2 , встановлено не було.

При дослідження матеріалів справи, а саме заяви ОСОБА_2 від 13.09.2022 (наявна копія, яка належним чином не засвідчена), письмових пояснень ОСОБА_2 від 13.09.2022, рапорту від 13.09.2022 №2099 (долучена його копія, яка належним чином не засвідчена), пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні встановлено, що між колишнім подружжям є погані стосунки та відбувся словесний конфлікт.

Самі по собі погані стосунки між колишнім подружжям та наявність між ними словесного конфлікту не є безспірним доказом вчинення домашнього насильства.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди їх психічному здоров`ю.

Щодо СD-диску з аудіозаписом (а.с.14), який долученого після винесння постанови від 26.09.2022 про направлення справи на дооформлення, то варто зазначити наступне. Події, аудіозапис яких міститься на вказаному диску, не стосуються обставин, які ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адімінстративне правпорушення від 22.09.2022. В судовому засіданні потеріпла ОСОБА_7 зазначила, що на вказаному диску аудіозапис подій, який вона надавала працівнику поліції, за 14 серпня 2022 року, проте тоді вона в поліцію не зверталася.

Щодо СD-диску з аудіозаписом, який долученого судом під час розгляду справи по суті, то слід звернути увагу на наступне. З аудіозапис не можливо встановити, що вказані події відбувалися саме в час вказаний в протоколі про адімінстратвине правпорушення.

Крім цього, суд звертає увагу, що інкриміновані ОСОБА_1 події відбувалися 13 вересня 2022 року, а протокол складено аж 22 вересня 2022 року.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04), рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 13 вересня 2022 року близько 16.05 год. вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство та вчинив будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування з метою нанести їй моральну шкоду, шкоду її фізичному чи психічному здоров`ю. А докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності суд дійшов до переконання, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Виходячи зі змісту закону провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст. 247КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Суддя А.М. Мудрак