Єдиний унікальний номер 725/4126/22
Номер провадження 3/725/2311/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

захисника Янчук Л.І.,

та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 16.07.2022 року о 03 год. 30 хв. в м.Чернівці по вул. Шкільній, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, результат - 0,54 % проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що алкогольні напої він вживав ввечері близько 18 год. 00 хв., при цьому випив незначну кількість коньяку, та поїхав на роботу, оскільки працює вночі. В подальшому, близько 03 год. 00 хв. йому зателефонувала дружина, яка повідомила, що погано почувається та немає необхідних ліків. У зв`язку з необхідністю надати допомогу дружині та привезти їх ліки, він отримав перепустку на дозвіл покинути робоче місце та поїхав до дружини. Дорогою його зупинили працівники патрульної поліції та запропонували пройти огляду на стан сп`яніння. На вимогу працівників поліції він кілька разів проходив огляду за допомогою приладу Драгер та показники при кожному огляді були різними, при цьому він повідомив поліцейських про обставини, які зумовили необхідність керування транспортним засобом. З метою придбання ліків для дружини він пішов в аптеку, а після повернення йому повідомили працівники поліції про те, що склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, що унеможливлює проходження повторного огляду за допомогою технічних засобів або в закладі охорони здоров`я.

Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі з підстав зазначених у відповідному письмовому клопотанні. Вказувала на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було допущено ряд процесуальних порушень, зокрема не було виявлено ознак сп`яніння, які б зумовлювали необхідність проведення огляду, не роз`яснено усіх права передбачені ст. 268 КУпАП, не забезпечено ОСОБА_1 право скористатись правовою допомогою, що в свою чергу, в сукупності із комендантською годиною, призвело до неможливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я протягом 2 годин з моменту зупинки транспортного засобу. Також, ставила під сумнів результати огляду за допомогою приладу Драгер, оскільки працівниками поліції було проведено п`ять спроб пройти тест на вказаному газоаналізаторі, а відповідно до отриманих відповідей з УПП в Чернівецькій області встановлено розбіжності щодо дати останньої перевірки вказаного приладу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до вимог п. 2.5, пп. в) п. 2.9 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною першою ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, законодавець зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження такого огляду тягне за собою відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2,3, 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом

лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У відповідності до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання вимог ст. 266 КУпАП при документуванні вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції застосовано технічні засоби відеозапису та відповідні відеозаписи на які містяться посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, долучено до матеріалів справи.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у час та місці, що вказані у постанові та був зупинений працівниками поліції, якими був проведений огляд на встановлення наявності чи відсутності ознак сп`яніння.

У відповідності до вимог п. 3, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Встановивши наявність підстав для проведення огляду, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, нечітка мова, про що вказано у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме приладу Drager Alcotest 7510, на що останній погодився.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно кілька разів проходив тест, проте причиною багаторазового тестування було неможливість зафіксувати показник через недостатню кількість видихуваного повітря, а не у зв`язку з різними показниками, на що вказувала сторона захисту в судовому засіданні.

У відповідності до вимог п. 7-9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відповідною роздруківкою з приладу Drager Alcotest 7510 ARMF-0303 за результатами проведеного огляду встановлений цифровий показник 0,54 %, що також підтверджується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом.

Технічна характеристика газоаналізатору «Драгер» зі стандартним розчином етанолу до 0,50 мг/л передбачає можливість похибки ± 0,05 мг/л.

З урахуванням наведеного, вказаний вище показник знаходиться за межами допустимої похибки, а тому суд приходить до висновку про достовірність даних за наслідками проведеного огляду та приймає вказані вище докази як належні та допустимі.

Надаючи оцінку посилання захисника на недостовірність даних вказаного газоаналізатора, слід зауважити наступне.

Так, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 кілька разів проходив тест з тих підстав, що кількість видихуваного повітря була недостатньою для фіксації результату та розбіжності показників при кожній спробі не зафіксовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Згідно роздруківки приладу Drager Alcotest 7510 ARMF-0303 його останнє градуювання, тобто налаштування електрохімічного сенсора Drager Sensor з метою отримання допустимої похибки вимірювання приладів, мало місце 02.08.2021 року, тобто огляд ОСОБА_1 проводився в межах встановлених термінів повірки та градуювання вказаного технічного приладу.

Пунктами 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, направлення водія до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду здійснюється у разі його відмови від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої незгоди з результатами тесту проведеного на місці зупинки.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається що ОСОБА_1 погоджувався з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу (з 0:11:41 по 0:12:30 хв. відео), крім того він як в судовому засіданні так і при спілкуванні з працівниками поліції визнав факт вживання ним алкогольних напоїв напередодні ввечері. Таким чином, у працівників поліції відсутній були підстави направляти його для проходження огляду в заклад охорони здоров`я, при цьому зміна думки водія вже після висловленої незгоди з результатами огляду та після складання протоколу про адміністративне правопорушення не створює обов`язку для його направлення працівниками поліції в ЧОНД, оскільки процедура документування відповідного правопорушення за ст. 130 КУпАП була завершеною.

Також, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП та інспектори поліції не перешкоджали йому скористатись правовою допомогою на місці зупинки транспортного засобу, відповідного клопотання останній не заявляв.

Так, відповідно до правового висновку Верховного суду у справі № 524/9827/16-а, у випадку невжиття працівником поліції заходів щодо надання водію можливості скористатися послугами адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення поліцейський порушує права водія.

Натомість, належними та допустимими доказами у справі не встановлено, що водій виявив бажання скористатись правом на правову допомогу та що працівниками поліції не було вжито жодних дій щодо надання можливості йому реалізувати своє право на отримання такої допомоги.

Таким чином, за наслідками судового розгляду справи, встановлено дотримання процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та документування правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також не встановлено невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у зв`язку з чим суд визнає даний доказ належним та допустимим і оцінює його поза розумним сумнівом.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання своєї вини та оцінює їх як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки його вина поза розумним сумнівом доведена вище вказаними дослідженими та проаналізованими письмовими та електронними доказами.

Надаючи оцінку доводам захисника про вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності, слід зазначити наступне.

Так, до матеріалів справи долучено одноразову перепуску відповідно до якої за сімейними обставинами через погане самопочуття дружини ОСОБА_1 було дозволено вийти 16.07.2022 року о 03 год. 00 хв. без повернення. Про погане самопочуття дружини останній також вказував працівникам поліції на момент зупинки.

На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи захисником долучено виписку із медичної картки амбулаторного хворого, натомість вказана виписка не може оцінюватись судом як така, що поза розумним сумнівом доводить обставини на які посилається захисник, оскільки у ній відсутні відомості щодо дати перебування у поліклінічному закладі та дати видачі такої виписки.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбаченацим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, п.2.9а) ПДР України забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та порушення вказаних вимог тягне за собою відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП.

Таким чином, коли ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, він тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

В ході судового розгляду даної справи судом не встановлено наявності таких обставин, які б виправдовували допущене ОСОБА_1 порушення, а також, що погане самопочуття його дружини зумовлювало необхідність допущення порушення п. 2.9а) ПДР України, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є є грубим порушенням Правил дорожнього руху України та таке може суттєво негативно впливати не тільки на можливість кермуввання, але і є небезпечним для інших учасників дорожнього руху.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за наслідками розгляду справи не встановлено.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи всі обставини справи та особу порушника, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доказів наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.25,27,33,34,35, 283-285, 294, 130 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тис. грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна