ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3510/22 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження № 33/807/689/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Бондаренка В.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бондаренка В.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого поваром у кіоску «Арабська шаурма», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 01.10.2022 року о 09:45 ОСОБА_1 , перебуваючи у Запоріжжі, вул. Базарна, 14а, здійснював господарську діяльність у кіоску «Арабська шаурма» у сфері громадського харчування без державної реєстрації як суб`єкту господарювання, чим порушив вимоги ст. 58 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко В.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що в протоколі відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання послуг громадянам.

В протоколі формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю та не вказано, чи існувала регулярність таких послуг на платній основі.

Також суд необґрунтовано не врахував доводів того, що ОСОБА_1 знаходився на майданчику ТОВ «НВФ» «Лімекс», який має відповідні дозволи.

Щодо висновків суду з приводу ненадання ОСОБА_1 довідки про працевлаштування або реєстраціє ПП, то вважає їх безпідставними, оскільки ОСОБА_1 на той час проходив стажування на кухні.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Бондаренко В.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняте мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 01.10.2022 року о 09:45 ОСОБА_1 , перебуваючи у Запоріжжі, вул. Базарна, 14а, здійснював господарську діяльність у кіоску «Арабська шаурма» у сфері громадського харчування без державної реєстрації як суб`єкту господарювання, чим порушив вимоги ст. 58 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.164 КУпАП.

В таких діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП - провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №445872 (а.с.3), яким звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він порушив вимоги ст. 58 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003 року (а.с.3);

- рапортом працівника поліції від 01.10.2022 року за №13310 (а.с.4), яким вказано, що ОСОБА_1 без дозвільних документів здійснює господарську діяльність в закладі « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5), в яких він вказав, що 01.10.2022 року знаходився у кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де він стажувався для того щоб в подальшому повноцінно працювати;

- фотосвітлинами з місця події (а.с.6), якими встановлено, що ОСОБА_1 дійсно під час події перебував у кіску « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на місці продавця. На фотосвітлині інших осіб, які могли б здійснювати господарську діяльність у вказаному кіоску не зафіксовано. Навпаки, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває сам та на передньому плані кіоску міститься інформація про асортимент та ціни продовольчих продуктів, які виготовляються та реалізовуються в цьому кіоску.

Крім того, суд першої інстанції для перевірки пояснень ОСОБА_1 витребував додаткову інформацію з ГУ ДПС у Запорізькій області та з Управління питань земельних відносин ЗМР, якими повідомлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а земля під вказаним кіоском орендована ТОВ «Пірамода».

В подальшому між ТОВ «Пірамода» та ТОВ «НВФ «Лімекс» укладено договір оренди та надано дозвіл на розміщення на території об`єктів благоустрою, будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення.

Враховуючи, інформацію з Управління питань земельних відносин ЗМР та договір між ТОВ «Пірамода» та ТОВ «НВФ «Лімекс», дозволу на розміщення об`єктів вбачається, що вказаними документами не передбачено розміщення об`єктів громадського харчування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 » функціонує з метою продажу продуктів харчування для населення, яку здійснював саме ОСОБА_1 .

Крім того, захисником, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду не було надано доказів того, що ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «НВФ «Лімекс» або офіційно проходив стажування на кухні вказаного підприємства.

Апеляційний суд наголошує, що доводи захисника про здійснення ОСОБА_1 «стажування» є безпідставним, виходячи з наступного.

Кодексом законів про працю, яким регулюється порядок та процедура прийняття на роботу не передбачає «стажування при прийнятті на роботу». Натомість роботодавець може встановити випробування при прийомі на роботі, що відповідає законодавству згідно зі статтею 26 КЗпП України.

Випробування з метою перевiрки вiдповiдностi працiвника роботi, яка йому доручається обумовлюється трудовим договором (ст. 36 КЗпП України).

А метою стажування є набуття професійних умінь та навичок до початку самостійної роботи або задля підвищення рівня професійної компетентності (стаття 29 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до законодавства стажування може бути передбачено тільки для певних категорій осіб, а саме: студенти закладів фахової передвищої та вищої освіти та учнів професійно-технічних навчальних закладів; державних службовців відповідно до статті 48 Закону України «Про державну службу»; категорії осіб згідно з окремими законодавчими актами (наприклад, прокурор місцевої прокуратури, адвокат, нотаріус тощо).

Апеляційний суд вважає, що позиція сторони захисту направлена на намагання казуїстикою тлумачення законодавства спотворити докази винуватості відносно ОСОБА_1 для уникнення останнім адміністративного стягнення за скоєне протиправне діяння, а тому доводи захисника є безпідставними в цій частині, адже матеріали справи про адміністративне правопорушення беззаперечно і поза розумним сумнівом вказують на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

А тому доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, є необґрунтованими.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст.164 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бондаренка В.В., залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/3510/22