Справа №461/6275/22
Провадження №3/461/3335/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №234766 від 11.11.2021 року, водій ОСОБА_1 , 11.11.2021 року о 13 год. 10 хв. у м.Львові на вул., Коперника, 46, керував транспортним засобом «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляну на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, що підтверджується підписами в протоколі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відтак, його дії органом поліції кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №234767 від 11.11.2022 року, 11.11.2021 року о 13 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 , у м.Львові на вул., Коперника, 46, керував транспортним засобом «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив зіткнення з дорожніми знаками. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Таким чином, на думку органу поліції, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.3 Б, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено однією особою, суд вважає за необхідне матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер 461/6257/22 (3/461/3335/22). Оскільки їхній спільний розгляд сприятиме, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, скерував на адресу суду заперечення, в яких вину вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП заперечив. Зазначив, що 11.11.2022 року о 13.00. год. він рухався на транспортному засобі марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Коперника у м. Львові. ОСОБА_1 вказує, що під час руху він відчув різкий біль в області шиї та в подальшому втратив свідомість. Отямившись, ОСОБА_1 побачив, що працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №234766 від 11.11.2022 року, серії ААД №234767 від 11.11.2022 року. ОСОБА_1 стверджує, що пояснював працівникам поліції, що алкогольних чи наркотичних речовин не вживав, а свідомість і незадовільне самопочуття викликані епілептичним нападом. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, у запереченнях вказує, що він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними і не пам`ятає чи пропонували йому працівники поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки дуже погано почувався. ОСОБА_1 зазначає, що з 11.11.2022 року по 23.11.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні, з діагнозом перелом поперекового хребця на рівні L1 із стен озуванням каналу хребта, компресійні злами хребців Th11, Th12, L2 1 ступінь Frankel E, ідіоматична генералізована епілепсія. З цих підстав, просить провадження у справі про притягнення його до відповідальності за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП зарити за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, письмові заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №234766 від 11.11.2021 року, водій ОСОБА_1 , 11.11.2021 року о 13 год. 10 хв. у м.Львові на вул., Коперника, 46, керував транспортним засобом «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляну на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, що підтверджується підписами в протоколі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відтак, його дії органом поліції кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 234767 від 11.11.2022 року, 11.11.2021 року, водій ОСОБА_1 , 11.11.2021 року о 13 год. 10 хв. у м.Львові на вул., Коперника, 46, керував транспортним засобом «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив зіткнення з дорожніми знаками. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Згідно із п. 1-7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису № «clip -5» встановлено, що 11.11.2021 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 та потрапив у дорожньо - транспорту пригоду. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 є дезорієнтованим, на запитання працівників поліції не відповідає, на прохання показати документи, не може пригадати де вони знаходяться. При цьому, працівники Управління патрульної поліції у Львівській області, не чекаючи надання медичної допомоги водію чи його госпіталізації, все одно складають протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначають про відмову водія від проходження огляду.

Відповідно до ст. 251 ч.2 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до результату обстеження комп`ютерної томографії №15571, виданого КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» 11.11.2022 року, ОСОБА_1 діагностовано вибуховий злам тіла L1, компресійні злами хребців Th11, Th12 (1 ст.)

З дослідженої у судовому засіданні виписки із медичної карти амбулаторного хворого №71863, виданої КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» 23.11.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 , травмований під час судомного нападу, через який потрапив у ДТП. Аналіз крові на етанол 0 %.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Із положень ст.ст.17, 18 КУпАП випливає, що крайня необхідність це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення

Стан крайньої необхідності виникає за наявності відповідної підстави, яка характеризується такими елементами: і) небезпекою, що безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам особи, суспільства або держави і 2) обстановкою, що свідчить про неможливість усунення цієї небезпеки іншими засобами, крім заподіяння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам, з) заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Перший елемент підстави крайньої необхідності - це наявність небезпеки, що може бути викликана різноманітними джерелами. Таким джерелом можуть бути визначені ст.1187 Цивільного кодексу джерела підвищеної небезпеки. Також небезпеку можуть становити стихійні сили природи (повені, обвали, зсуви, зливи), напади тварин тощо. Небезпека може викликатися також різноманітними процесами: технологічними, виробничими, патологічними (наприклад, тяжке поранення потерпілого, що загрожує смертю), фізіологічними, що відбуваються в організмі людини (голод або холод) і загрожують загибеллю людини та інші.

Дослідженими судом доказами підтверджується, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння обумовлена станом його здоров`я, небезпеку його здоров`ю не можна було відвернути іншим шляхом ніж своєчасною госпіталізацією.

Щодо третього елементу підстави крайньої необхідності, безумовно життя і здоров`я людини є найвищою цінністю, а тому заподіяна шкода у вигляді порушення інтересів суспільства, на захист яких направлені Правила дорожнього руху та норми КУпАП, в даному випадку є менш значною, ніж відвернена.

Таким чином відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03, від 21 липня 2011 року, п. 65 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( справа «Ireland v.the UnitedKingdom», Series A заява № 25, від 18 січня 1978 року, п. 161).

Судом наголошується, що стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи, що докази мають бути беззаперечними, належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.6 2 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст. ст.7.247,251,266,283-284 КУпАП,- суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мисько Х.М.