ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1937/22

Провадження № 33/4820/671/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Польового В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

За постановою суду, 23 вересня 2022 року об 11 год. 07 хв. в смт. Ярмолинці Хмельницької області, по вул. Хмельницька, 57а, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz С180», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора марки «Drager Alkotest 6810», що підтверджується тестом №490 від 23 вересня 2022 року з результатом 0,78 проміле, та в медичному закладі, що зафіксовано у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 23 вересня 2022 року. Своїм діями ОСОБА_1 порушив підпункт а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306. та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що в день розгляду справи о 13 год. 12 хв. він особисто в канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи, яка призначена на 15 годину 16.11.2022 року, на іншу дату, у зв`язку із сімейними обставинами (після операційний стан онкохворої матері, яка потребувала догляду), однак суд таке клопотання не взяв до уваги. Переконує, що місце можливого вчинення правопорушення (А/Д «Житомир-Чернівці», в напрямку м.Хмельницького) не відповідає місцю зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення (смт.Ярмолинці, по вул. Хмельницька, 57А), що підтверджується відеозаписом з місця події. Вказує, що рішенням Ярмолинецького районного суду від 27.10.2022 року було скасовано постанову старшого лейтенанта поліції Сподинського Б.О. про визнання його винуватим за ч. 5 ст. 121 КУпАП, з підстав того, що поліцейський неправомірно зупинив його, не маючи на те законних підстав. Тому уважає, що незаконна зупинка призвела до недійсності всіх подальших дій. Звертає увагу, що його огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичній установі проводив не лікар закладу охорони здоров`я ( ОСОБА_2 ), а медичний брат ОСОБА_3 , що є грубим порушенням п. 3 Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного чи іншого сп`яніння» та п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, а отже висновок щодо результатів медичного огляду від 23.09.2022 року не може вважатися належним і допустимим доказом у справі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Польового В.А., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, уважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 163578 від 23 вересня 2022 року, з якого слідує, що 23.09.2022 року об 11 год. 07 хв. в смт. Ярмолинці Хмельницької області, по вул. Хмельницька, 57а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz С180», номер державної реєстрації НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, що підтверджується висновком лікаря №1371 від 23 вересня 2022 року. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). Крім того, як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно з ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП правопорушнику ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить його підпис у такому.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Сподинським Б.О., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Зокрема, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, якою врегульовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Посилання апеляційної скарги на невідповідність зазначеної адреси у протоколі фактичному місцю зупинки транспортного засобу не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Із дослідженого апеляційним судом результату тесту приладу «Драгер Алкотест 6820 ARLG 0574» № 490 від 23.09.2022 року слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 0, 78 % проміле алкоголю, згоду з результатом тесту, останній, підтвердив власним підписом (а.с. 2).

За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820 ARLG 0574», результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 0, 78 % проміле. (а.с. 3).

Згідно з висновком лікаря-нарколога КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.09.2022 року № 1371, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Результати клінічного огляду і стали підставою для складення висновку, який не викликає у суду апеляційної інстанції жодних сумнівів у його достовірності, а тому твердження ОСОБА_1 що огляд проводився мед-братом, а не лікарем, апеляційний суд до уваги не бере. Факт асистування лікарю медичним братом ОСОБА_4 при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння не вказує на недійсність такого огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.

Виходячи з наведеного, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735(далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

У процесі апеляційного розгляду було досліджено запис з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, з якого убачається, що у вказаний у протоколі день та час ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції, який запитує його чому він не пристебнутий паском безпеки. У ході розмови, у поліцейського виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський просить ОСОБА_1 вийти з автомобіля, на що той реагує в категоричній формі. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Водій погоджується пройти такий, продувши в муштук приладу Драгер, результат показав 0,78 % проміле, з яким ОСОБА_1 не згідний. Виявляє бажання проти огляд в медичній установі. Поліцейські його доставляють до лікувального закладу, лікар-нарколог проводить огляд, результат 0,71 % проміле, заключення лікаря перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи сукупність вищевказаних доказів, проаналізувавши матеріали справи, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про їх достатність для встановлення вини, останнього, у вчиненні цього правопорушення, і вважає, висновки суду першої інстанції вірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Підстав уважати, що вживання ліків ОСОБА_1 вплинуло на результат приладу Драгер, на що посилався апелянт, суддя не вбачає, оскільки вказана обставина не підтверджується належними та допустимими доказами.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про відхилення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з огляду на таке.

Справа неодноразово 17.10.2022 року, 01.11.2022 року, 16.11.2022 року призначалась до розгляду в приміщенні місцевого суду, проте відкладалася у зв`язку із заявленими клопотаннями захисника, однак востаннє 16 листопада 2022 року, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, правопорушник ОСОБА_1 подав знову ж таки клопотання про відкладення розгляду справи, не вказавши поважності причин такого відкладення, прописавши лише за сімейними обставинами., що є зловживанням процесуальними правами та способом затягування розгляду справи.

Окрім того, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 , як апелянту, та його захиснику, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої права в апеляційній інстанції він реалізовував особисто і скориставшись правовою допомогою. Його захист здійснював захисник Польовий В.А., під час судового засідання, який давав пояснення та докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, виконував інші дії відповідно до укладеної угоди, а тому право на участь в судовому засіданні та на захист його інтересів поновлено в апеляційній інстанції, будь-яких порушень його права суд апеляційної інстанції не убачає.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи ОСОБА_1 , які не потребують детального аналізу апеляційним судом та не мають будь-якого вирішального значення у даній справі про адміністративне правопорушення. При цьому слід зазначити, що з усталеної практики ЄСПЛ, зокрема пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судом апеляційної інстанції надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги, а інші доводи, зазначені у ній, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ним своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, на що є посилання в апеляційній скарзі, які б стали підставою для скасування постанови, не виявлено, а відтак, підстав для визнання недопустимими, зазначених апелянтом доказів, не вбачається.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша