Справа № 591/6373/22 Провадження № 3/591/2540/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., за участю секретаря судового засідання Сізон К.О., в присутності особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів безробітний, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 17.11.2022 року о 23 год. 14 хв. в м. Суми, по вул.Івана Сірка, поблизу будинку 18/1 керував транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан сп`яніння КНП СОР Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 1089 від 26.11.2022 року, дана особа протягом року піддавався адміністративній відповідальності за ст. 130 КУпАП (постанова Зарічного районного суду м.Суми від 25.11.2022 року (справа № 591/5541/22), чим порушив п. 2.9 а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП визнав та не заперечував проти тих обставин, що зазначені в протоколі. Просив при призначенні штрафу врахувати важкий матеріальний стан та розстрочити виплату штрафу.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Глави 20 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння визначено як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок) та ст. 266 КУпАП визначають чіткий алгоритм дій поліцейського, відповідно до якого в разі наявності в останніх підстав вважати, що водії транспортних засобів перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, працівники поліції повинні спочатку на місці запропонувати пройти відповідний медичний огляд. Якщо водій відмовляється пройти огляд на місці зупинки або не згоден з результатами проведеного на місці огляду, працівник поліції повинен запропонувати пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

З наданих суду адміністративних матеріалів, оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що поліцейськими було в повній мірі дотримано порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який передбачений зазначеними нормами чинного законодавства.

При цьому, слід зазначити, що керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найтяжчим порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, у діях ОСОБА_1 , який був притягнутий до адміністративної відповідальності протягом року за ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, яку протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП, що підтверджується зібраними матеріалами справи, дослідженими у суді, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 29.11.2022 року (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано ознаки огляду: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1089 від 26.11.2022 року, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння (а.с.3);

- розпискою (а.с.4);

- рапортом (а.с.5);

- витягом з сайту судової влади, в якому містяться докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.6,7-8);

- довідкою, в якій зазначено інформацію про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.9).

Окрім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису на оптичному носії даних (а.с.10) переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, зокрема 17.11.2022 року о 23 год. 14 хв. в м. Суми, по вул.Івана Сірка, поблизу будинку 18/1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , його було зупинено поліцейським та у зв`язку з виявленням ознак сп`яніння було запропоновано пройти огляд на місці зупинки після відмови запропоновано пройти в медичному закладі .

Відтак, жодних обставин чи фактів, які б давали підстави не довіряти наведеним доказам чи фактичним даним, що в них містяться, у суду не має, тому факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме повторне керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння ,суд вважає доведеним.

Враховуючи положення статті 33 КУпАП при накладенні стягнення у межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, а також те, що відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» у гр. ОСОБА_1 наявне посвідчення водія, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З приводу заявленого ОСОБА_1 клопотання про розстрочку сплати штрафу слід зазначити наступне.

КупАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та призначення йому штрафу за цією статтею на користь держави в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі ) грн, а також те, що ОСОБА_1 не працює, не має стабільного доходу, його клопотання слід задовольнити та розстрочити йому виплату штрафу на строк 12 (дванадцять) місяців зі щомісячним платежем 2833,33 щомісяця.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 40-1, ч. 2 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ч.4 ст. 53 КК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496,20 гривень.

Клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 14.12.2022 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 34 000 грн на строк 12 місяців, зі сплатою штрафу рівними частинами по 2 833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 33 копійок щомісяця до 28 числа кожного місяця.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського Апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока