Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/412/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л.
Категорія 470 Доповідач в колегії апеляційного суду Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Кропивницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., перевіривши апеляційну скаргу адвоката Глушко М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2022 року та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження у справі про адміністративне правопорушеня стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10 000 (десяти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 000 гривень.

05 грудня 2022 року адвокат Глушко М.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.

Автоматизованою системою документообігу Кропивницького апеляційного суду, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Глушко М.С. передано судді Ткаченко Л.Я.

В ході підготовки справи до апеляційного розгляду, суддя Ткаченко Л.Я. заявила самовідвід з підстав, що вона 08 липня 2022 року за наслідками розгляду клопотання захисника Глушко М.С. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2022 року відмовила в поновленні строку, а апеляційну скаргу захисника Глушко М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2022 року, повернула особі, яка її подала, тобто суддею Ткаченко Л.Я. вже було прийнято остаточне рішення у справі стосовно ОСОБА_1 .

Звернення із апеляційною скаргою на судове рішення, яке вже було предметом розгляду суду апеляційної інстанції та фактично вступило в законну силу Кодексом України про адміністративні правопорушення, не передбачено.

Так, діючим законодавством України про адміністративні правопорушення (в т.ч. КУпАП) не передбачено та не визначено механізму розгляду заяв про самовідвід, як це передбачено відповідними процесуальними процедурами у справах інших юрисдікций.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції.

Відповідно до п.3.4 Рішення КСУ №10-рп/2011 від 11.10.2011 року, з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках слід застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права кримінального процесуального законодавства.

Таким чином у даному випадку, виходячи із загальних конституційних засад правосуддя, слід застосовувати за аналогією права положення КПК України, які визначають порядок розгляду заяв про самовідвід.

Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 55 ч.3 п.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

У п.1 ст.6 Конвенції зокрема зазначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Рудніченко проти України»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, передбачено необхідність врахування при вирішенні питання про відвід суддів думки стороннього спостерігача про наявність навіть потенційної упередженості суддів, які розглядають справу.

Беручи до уваги, вищевикладене, як у адвоката Глушко М.С. так і у стороннього спостерігача можуть виникнути об`єктивні сумніви у неупередженості судді Ткаченко Л.Я. щодо розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України.

Суддя при розгляді справи не повинен давати будь-яких підстав для сумніву сторони в його неупередженості.

Слід вважати, що суддя Ткаченко Л.Я., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , надала оцінку обставинам зазначеним в клопотанні захисника Глушко М.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, мотиви яких були викладені в постанові Кропивницького апеляційного суду від 08.07.2022, та, які повторюються в черговому клопотанні захисника, і цю обставину слід визнати достатньою підставою для відведення судді Ткаченко Л.Я. та передання справи на новий авторозподіл.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заявлений самовідвід судді Ткаченко Л.Я. задовольнити.

Відвести суддю Ткаченко Л.Я. від розгляду клопотання захисника Глушко М.С. про поновлення строку апеляційного оскарження справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК щодо ОСОБА_1 .

Матеріали справи №33/4809/412/22 передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко