ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/706/21Головуючий у 1-й інстанції Братків І.І.
Провадження № 33/817/287/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В оскарженій постанові вказано, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 серії ДПР № 465276 24.08.2021 о 12 год 20 хв по АД М12 в с. Плотича Козівського району водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом RENAULT MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом KOGEL д.н.з. НОМЕР_2 при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із ТЗ FORD CARGO д.н.з НОМЕР_3 із причіпом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався на зустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 серії ДПР № 465275 24.08.2021 о 12 год 20 хв по АД М12 в с. Плотича Козівського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD CARGO д.н.з НОМЕР_3 із напівпричіпом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із автомобілем RENAULT MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1 із причепом KOGEL д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП (справа 951/706/21) об`єднано зі справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (справа № 951/707/21).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року відносно ОСОБА_2 та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрити провадження щодо останнього на підставі п.7 ч.1 ст.247 КупАП. Також просить призначити та провести судово-трасологічну та судово-автотехнічну експертизи та доручити правоохоронному органу вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції допущено упереджений підхід до розгляду справи та порушено вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП. Зазначає, що судом невірно викладені обставини справи зокрема, керований ним автомобіль на час розгляду справи не є відремонтованим. Вважає, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні чисельних клопотань заявлених ОСОБА_1 та його захисником. Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції мав визнати водія ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а щодо ОСОБА_1 закрити провадження у відповідності п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, через відсутність у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року без змін. Зазначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів жодних підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а доводи, які викладено в апеляційній скарзі фактично зводяться до суб`єктивної оцінки ним обставин та суперечать положенням статті 62 Конституції України та рішенням Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, пояснення ОСОБА_2 та доводи його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги і просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 26 січня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості про направлення копій постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 відсутні.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено що доводи апеляційної скарги про наявність у матеріалах цієї справи достатніх доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є безпідставними.

Так, наявні в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 серії ДПР № 465276, складений щодо ОСОБА_2 ,; протокол про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 серії ДПР № 465275, складений щодо ОСОБА_1 ; схема місця ДТП, яка сталася 24.08.2021 о 12 год 20 хв. на М12 с. Плотича Козівського району; фототаблиці, надані Сектором поліцейської діяльності № 1 (смт. Козова) Відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області; фототаблиці, надані ОСОБА_1 які за його твердженням виготовлені безпосередньо після ДТП на власний телефон, не підтверджують порушення водієм ОСОБА_2 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення пунктів Правил дорожнього руху України.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 серії ДПР № 465276 водій ОСОБА_2 того дня при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із транспортним засобом, який рухався на зустріч, чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху.

Пунктом 13.3. ПДР встановлено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Аналізуючи дані вказаного протоколу та вищевказаних матеріалів справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про недоведеність факту такого порушення та відповідно складу правопорушення в діях ОСОБА_2 , оскільки жоден наявних у справі доказів, у тому числі підписана обома водіями Схема наслідків ДТП, не містять об`єктивних даних на підтвердження наведених у протоколі фактів, а саме не встановлено розташування місця зіткнення автомобілів відносно нерухомих орієнтирів чи краю дорожнього полотна. Працівниками поліції при складанні Схеми не було встановлено на якій смузі руху відбулося зіткнення транспортних засобів, на ній не зафіксовано місце розташування слідів цього зіткнення - уламків, осип ґрунту, частки лако-фарбового покриття тощо.

Додані до апеляційної скарги фото ділянки дороги, де відбулось ДТП, також не містять відомостей про розташування цих уламків відносно сталих елементів дороги (узбіччя, дорожніх знаків, тощо) і точну відстань до них, що необхідно для встановлення того, на якій смузі руху вони знаходяться і де відбулось зіткнення.

Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу для руху і не дотримався безпечного інтервалу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про те, що з матеріалів справи неможливо встановити ті обставини ДТП, які би безсумнівно вказували би на вину ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у порушенні п.13.3. Правил дорожнього руху та наявності причинного зв`язку між порушенням і наслідками у вигляді ДТП.

Як видно зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично погоджується з висновками суду першої інстанції про неповноту встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції при оформленні матеріалів цієї справи та одночасно вважає, що суд першої інстанції повинен був вживати заходів для збирання додаткових доказів.

Однак, такі доводи апеляційної скарги суперечать вимогам ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Як правильно вказано судом першої інстанції в оскарженій постанові, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та перебирати на себе функцію обвинувача, що призведе до порушення права на справедливий суд.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про допит працівників поліції є недостовірними, оскільки з матеріалів справи видно, що судом першої інстанції здійснювався виклик у судове засідання працівників РПП СПД №1 м. Козова ВП №1 м. Бережани Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капрала поліції Макара А.Д. та лейтенанта поліції Вальчишина І.П., однак вони повідомили, що у зв`язку із службовою зайнятістю просять розгляд справи здійснювати без їх участі (а.с.157-160).

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про доручення правоохоронному органу провести огляд пошкоджених автомобілів та огляд місця події, відтворення обставин події спростовуються матеріалами справи, в яких таке клопотання відсутнє. Зі змісту клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків і призначення трасологічної експертизи вбачається, що з приводу проведення усіх вказаних дій адвокат Бойко П.В. звертався не до суду, а подавав адвокатський запит начальнику відділення поліції (а.с.130,148).

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції повинен був надати правову оцінку діям ОСОБА_2 в аспекті порушення ним п.п.10.1, 12.1, 12.3 ПДР, є безпідставними, оскільки в направленому до суду протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 обвинувачувався лише в порушенні п.13.3 ПДР.

Таким чином, суд першої інстанції правильно провів розгляд справи про адміністративне правопорушення в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, оскільки він не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати на шкоду особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції відмовив у призначенні судово-автотехнічної експертизи є надуманими, оскільки в матеріалах справи таке клопотання ОСОБА_1 чи його адвоката відсутнє.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначенні судово-трасологічної експертизи є безпідставними, оскільки як видно з матеріалів справи суд першої інстанції детально перевірив доводи відповідного клопотання ОСОБА_1 від 17 грудня 2021 року (а.с.147-151) та обґрунтовано відмовив у його задоволенні, зазначивши, що в поданому клопотанні не зазначено будь-яких вихідних даних, які необхідні для проведення експертизи, а також з урахуванням того, що ДТП відбулась ще 24 серпня 2021 року, то ідентифікувати сліди шин, гальмування транспортних засобів та іншу слідову інформацію уже неможливо, так як з часом ці сліди зникли, а транспортні засоби уже відремонтовані (а.с.184-185).

Наведені в апеляційній скарзі твердження, що автомобіль з причепом, якими керував ОСОБА_1 залишається не відремонтованим по даний час не підтверджені жодними доказами. До апеляційної скарги не додано і в ході апеляційного розгляду належних доказів такого твердження апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене та аналізуючи доводи апеляційної скарги про призначення судово-трасологічної та судово-автотехнічної експертиз, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість їх призначення, так як в матеріалах цієї справи, в тому числі Схемі наслідків ДТП, відсутні відомості про виявлені на автомобілях пошкодження, а саме не вказано висоту розташування та детальний опис виявлених пошкоджень, який давав би можливості співставити фізичні характеристики автомобілів з виявленими пошкодженнями (зокрема, висота пошкоджень на обох автомобілях). Також, в матеріалах справи відсутній повний комплекс вихідних даних (кількісних параметрів взаємного розташування транспортних засобів між собою та відносно елементів проїзної частини в різні моменти розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, кількісні параметри переміщення транспортних засобів до моменту зіткнення та інша слідова інформація), які необхідні для проведення повної експертної оцінки. Можливість отримати додаткові вихідні дані для проведення зазначених експертиз на даний час неможливо.

Доводи апеляційної скарги, що закриття справи про адміністративне правопорушення за закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення перешкоджає власнику пошкодженого автомобіля подати цивільний позов не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки статтею 1166 ЦК України передбачено, що підставою відповідальності за завдану майнову шкоду визначає не факт накладення на особу адміністративного стягнення, а заподіяння такої шкоди її неправомірними діями чи бездіяльністю.

Переглядаючи дану справу у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови місцевого суду та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав спливу строку накладення адміністративного стягнення є таким, що відповідає положення ст. 247 КУпАП.

Викладений у постанові Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року висновок про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, ґрунтується на обставинах справи, відповідає вимогам закону та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечується.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя