ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1446/22 Справа № 208/3946/22 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя - доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Похвалітий Анатолія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 11 липня 2022 року приблизно о 13:50 годин ОСОБА_1 у м. Кам`янське по вул. Привітній біля буд. 165 керувала автомобілем марки «Chery SQR7130S21», номерний знак « НОМЕР_1 » з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагували на світло, порушення мови, й від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням, захисник Похвалітий А.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Похвалітий А.А. зазначає, що судове рішення є необґрунтованим та незаконним, тому підлягає скасуванню. Апелянт зауважує, що поліцейські, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , діяли всупереч вимог закону та своїх службових обов`язків, оскільки після того, як автомобіль під її керуванням був зупинений, працівниками поліції не було здійснено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, що є порушенням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що підтвердив поліцейський, який був допитаний судом першої інстанції, й він пояснив, що при складанні протоколу огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних приладів не проводився, але ці порушення було залишено поза увагою суду. Також, апелянт наголошує, що суд не врахував невиконання поліцейськими вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки вони не мали достатніх підстав вимагати від водія ОСОБА_1 проходити огляд в закладі охорони здоров`я, що прямо заборонено нормами ч. 1 ст. 19 Конституції України. Окрім того, захисник зауважує, що судом невірно застосовано й положення п. 6 розділу II вказаної Інструкції, що призвело до помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України. Водночас, сторона захисту зазначає, що до протоколу не було додано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, а наявне у справі відео, яке зафіксовано на власний мобільний телефон поліцейського, є прямим порушенням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію». До того ж, долучений до справи уривок відеозапису тривалістю 58 секунд не може бути належним доказом, оскільки він не містить відомостей про конкретний час події, та не дає змогу надати оцінку попереднім діям поліцейських, що також є порушенням права на захист особи. При цьому, на думку сторони захисту, поліцейськими не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке їй закидається, а судом ці обставини не взято до уваги. З урахуванням наведеного, на переконання захисника, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Суд, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, дійщов такого висновку.

У судове засідання ОСОБА_1 та її захисник Похвалітий А.А. не з`явилися, й враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, та заяву сторони захисту про розгляд скарги без їх участі, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №035494 від 11.07.2022, відеозаписом, яким зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотично, чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції від 11.07.2022.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, посилання апеляційної скарги захисника на те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місті зупинки й те, що поліцейськими не було виконано вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки правоохоронці не мали достатніх підстав вимагати від ОСОБА_1 проходити огляд в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно п.п. 7, 12 розділу I Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" №1452/735 від 09.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що судом не вірно застосовано положення п. 6 розділу II вказаної Інструкції, є безпідставними, оскільки присутність двох свідків обов`язкова лише в тому випадку, коли огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів при умові, що неможливо застосувати засоби відеозапису.

Твердження апелянта про те, що до матеріалів справи не було додано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейстких, а наявне у справі відео було зафіксовано на власний мобільний телефон працівника поліції, що, на думку захисника, є істотним порушенням вимогу чинного законодавства, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки положення ст. 251 КУпАП не визначають обов`язкову умову зазначення точної марки та характеристик технічних засобів фіксації, а містить таке формулювання доказу, як «показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису".

Разом з цим, посилання апелянта на те, що на відеозаписі дата проведення відеофіксації відсутня, хоча і мають місце, однак суд вважає таку невідповідність не суттєвою, оскільки при перегляді цього відео чітко видно, що вказаний запис було здійснено в день складання протоколу, а саме 11.07.2022. До того ж, доводи скарги про те, що долучений до протоколу відеозапис є фрагментарним і не відображає всіх обставин справи, є необґрунтованими, з огляду на те, що на відеозаписі зафіксовано подію вчиненного правопорушення, а тому доводи скарги в цій частині також не заслуговують на увагу.

Інші доводи захисника оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 .

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 інших обставин справи, а також того, що вчинене нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Похвалітий Анатолія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко