Справа № 755/8786/22
Провадження №: 3/755/4873/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Старовойтова С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 25 серпня 2022 року о 22 годині 13 хвилин керував транспортним засобом «KIA K5», номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т. Миру, 7 у місті Києві в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку встановлено за допомогою алкотеста «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судове засідання, призначене на 22.09.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко В.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до підпису на копії заяви від 21.09.2022 року, адвокат Дяченко В.В. ознайомився з матеріалами вказаної справи 29.09.2022 року.

У судове засідання, призначене на 06.10.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко В.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю захисника у іншому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 20.10.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко В.В. просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із необхідністю підготовки до вказаного судового засідання.

У судове засідання, призначене на 26.10.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко В.В. просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із необхідністю ознайомитись з копією відеозапису з боді-камер працівників поліції, однак переглянути вказане відео під час судового засідання відмовився. Крім цього повідомив, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання через хворобу.

У судове засідання, призначене на 10.11.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко В.В. просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із необхідністю ознайомитись з копією відеозапису з боді-камер працівників поліції, однак переглянути вказане відео під час судового засідання вдруге відмовився.

У судове засідання, призначене на 24.11.2022 року, ОСОБА_1 та адвокат Дяченко В.В. не з`явились, повідомлялись належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавали.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 , який жодного разу не з`явився в судове засідання протягом тривалого проміжку часу та жодного разу не підтвердив належним чином поважність своїх неявок, зловживає своїм процесуальним правом з метою затягнути розгляд справи та уникнути адміністративної відповідальності, а тому вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно абз. 1 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).

Згідно абз. 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У матеріалах справи містяться докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: згідно результату проходження тестування на алкоголь, в графі результати тесту стоїть показник - 1,07%.

Крім того, з відеозапису з місця вчинення правопорушення, що був доданий до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 , який на час зупинки знаходився на водійському сидінні транспортного засобу, на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння погодився, пройшов такий огляд, у той же час не зазначив працівникам поліції про те, що він не погоджується з результатами алкотеста «Драгер». Також, з вказаного відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом істотних порушень, які б перешкоджали суду розглянути справу та прийняти законне і обґрунтоване рішення не встановлено. Будь-яких обґрунтованих доказів, які б спростували обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, результат алкотесту, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розписку, переглянувши відео з DVD-R диску, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40? КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40?, 130 ч. 1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 496 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: