Житомирський апеляційний суд
Справа №275/599/22 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Радченко С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 15.09.2022 о 12 год. 25 хв. в смт. Брусилів по вул.Небесної Сотні Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за місцем зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest 6810», результат 1,25%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що обвинувачення у вчиненому правопорушенні грунтується на неналежних та недопустимих доказах, недоведена об`єктивна сторона правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи через неправильну оцінку судом доказів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення.

Так з протоколу по адміністративне правопорушення від 04.09.2022 року вбачається, що 15.09.2022 о 12 год. 25 хв. в смт. Брусилів по вул.Небесної Сотні Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за місцем зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest 6810», результат 1,25%. З результатом огляду водій не погодився. Від освідування в лікувальному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-а, 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису обставин події, ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, однак після отримання результату огляду, ОСОБА_1 висловив незгоду з ним та відмовився від проходження огляду в лікувальному закладі.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові припустився помилки, та вважав доведеною вину ОСОБА_1 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тоді як сам факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, з подальшою незгодою з його результатом та відмовою від проходження огляду в медичному закладі, утворює склад правопорушення у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі після опротестування ним результатів огляду, проведеного за допомогою газоаналізатору, стала підставою для складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, за порушення останнім, зокрема, п.2.5 ПДР.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліцейського. Слід зазначити, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та надання письмових пояснень по суті інкримінованого йому діяння.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була обумовлена порушенням останнім Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 спочатку погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та пройшов такий огляд із застосуванням газоаналізатору Драгер-6810, з результатом тесту 1,25 проміле. Однак з результатами тесту ОСОБА_1 не погодився та відмовився від проходження огляду в медичному закладі і ця відмова була беззаперечною. Саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, після оспорення ним результатів алкотесту і стала підставою для складення відносно нього протоколу за порушення вимог п.2.5 ПДР. Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджені відеозаписом події.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були предметом розгляду у суді першої інстанції, який дав їм вірну оцінку та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність таких дій.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Порушень вимог процесуального закону при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2022 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко