Дата документу Справа № 331/2098/22
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/629/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко Л.В.
Єдиний унікальний №331/2098/22Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 02 липня 2021 року об 11.50 год поблизу будинку № 8 по вул.Глісерній в м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка раніше притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази, що він керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

При складанні протоколу поліцейськими не було роз`яснено права та не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , який не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак через фізіологічні функціональні порушення зазначав, що йому важко надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження.

Долучений до справи відеозапис не є безперервним.

Поліцейськими порушено порядок направлення особи у медичний заклад для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння. Неготовність ОСОБА_1 негайно проїхати до медичного закладу, враховуючи його особисті обставини, не є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, про що ним неодноразово було наголошено співробітникам поліції.

Не дивлячись на те, що патрульними не було надано ОСОБА_1 направлення на медичний огляд, він прибув до медичного закладу КНП «ОКЗНПД» ЗОР та пройшов відповідну процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння. Підтвердженням наміру та згоди на проходження огляду є Висновок № 3447 від 02 липня 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння.

Заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 248916 від 02.07.2022 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без пояснень, у сукупності з направленням на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння від 02.07.2022 року, відповідно до якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським, у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- довідкою інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КупАП;

- копією постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. До того ж, ОСОБА_1 є особою, яка повторно протягом року вчинила правопорушення.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, будучи особою, яка повторно протягом року вчинила аналогічне правопорушення, ОСОБА_1 ти самим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Суд зважає на те, що відповідно до п.2.5 ПДР України проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Із цього відеозапису вбачається те, що при спілкуванні працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , у останнього були виявлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відповідав згодою. На запитання працівника патрульної поліції стосовного того, чи вживав останній заборонені речовини протягом місяця, ОСОБА_1 повідомив, що курив та голосно на камеру злякався, що огляд може показати стан сп`яніння, тому одразу відмовився від проходження огляду. Також зазначив, що з фізіологічних причин він все одно не зможе здати біологічний матеріал. Працівник патрульної поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану сп`яніння в медичному закладі, на що останній постійно відповідав відмовою. В результаті чого, працівником поліції відносно водія ОСОБА_1 почав складатись протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та останньому роз`яснено права.

Відтак, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Посилання в апеляційній скарзі щодо нероз`яснення працівником поліції прав та обов`язків ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.

Доводи апелянта про те, що наданий відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що зафіксовані на наданих фрагментах запису події відбувалися в дійсності. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі.

Із урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Досліджене відео не містить заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом. Останній відповідав на питання працівників поліції, надав пояснення, не заперечував, що саме він безпосередньо керував транспортним засобом. Крім ОСОБА_1 поруч з його автомобілем і в самому автомобілі нікого не було.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.23 Закону України "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується законність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про протилежне спростовуються наявними у справі доказами.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 02.07.2022 року.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу порушення працівниками поліції порядку направлення особи у медичний заклад для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ, п. 17 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на викладене, медичний огляд в закладі охорони здоров`я може проводитись лише у присутності поліцейського, а як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду № 3447 від 02.07.2022 року, огляд проводився за відсутності співробітника патрульної поліції, і жодного доказового значення в даному провадженні не має.

Крім того, факт проходження ОСОБА_1 медичного обстеження на предмет його перебування у стані наркотичного сп`яніння не впливає на правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, адже останнього, визнано винним за ч.2 ст.130 КУпАП саме за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, вчинена повторно протягом року, є грубим правопорушенням. Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП правопорушення. Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, роз`яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 , як події так і складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

В той же час, при апеляційному розгляді встановлено, що в постанові суду допущено помилку у даті вчинення правопорушення та замість вчинення правопорушення 02.07.2022 року (як це підтверджується матеріалами справи) зазначено, що правопорушення вчинено 02.07.2021 року.

За таких обставин, апеляційний суд з метою уточнення дати вчинення правопорушення вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову в цій частині на підставі ст.294 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2022 року в цій справі щодо ОСОБА_1 змінити, зазначити дату вчинення адміністративного правопорушення "02.07.2022 року", а не "02.07.2021 року", як помилково вказано у постанові суду.

У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар