Справа №587/2790/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/816/157/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника МІРОШНИЧЕНКО А. В. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09.02.2022, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній захисник МІРОШНИЧЕНКО А. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 т/з не керував, в справі відсутні докази, показання свідка ОСОБА_3 як працівника поліції є недопустимим доказом, дані відео реєстратора не містять інформації, що саме ОСОБА_2 керував т/з, а сам відеозапис не є безперервним. ОСОБА_2 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та Конституції України.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 09.02.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 20.12.2021 о 18:02 в смт. Низи по вул. Шлях Сумського району керував т/з Mersedes Benz S430 д. н. з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку шляхом продуття газоаналізатору алкотестер «Драгер» ARBF 0423 та в медичному закладі відмовився в присутності свідка, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_2 та його захисник Мірошниченко А. В. в судове засідання не прибули, від захисника Мірошниченка А. В. надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, тому апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи у відсутності учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, що не суперечить вимогам ст. 268, 271, 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, крім іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Ухвалюючи своє рішення, суддя суду першої інстанції не дотримався вимог закону, постанову не обґрунтував та не умотивував.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Так, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу на підставі складеного відносно ОСОБА_2 протоколу, визнав його винним у порушенні п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі в присутності свідка, що зафіксовано за допомогою відео реєстратора Ксіомі F882 та нагрудної камери.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується з вимогами п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд водія на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів. Водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. При цьому у разі відмови водія т/з від проходження огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказаними нормами законодавства також регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним.

Як убачається зі змісту протоколу серії ААБ №177879 від 20.12.2021 факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі зафіксований в присутності лише одного свідка ОСОБА_4 .

Отже, матеріали справи та досліджені апеляційним судом докази дають підстави для висновку, що огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проводився поліцейськими з порушенням вказаних норм законодавства, оскільки йому пропонувалось пройти такий огляд в присутності одного свідка ОСОБА_4 і він відмовився від проведення зазначеного огляду в присутності лише вказаного свідка, що в свою чергу є підставою для визнання такого огляду недійсним.

Однак суддя суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, також послався на вказані вище обставини, але надав їм зовсім іншу оцінку та дійшов протилежного висновку.

Таким чином, провадження в справі не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Необхідно зауважити, що порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оскільки огляд на стан сп`яніння є недійсним (недопустимим доказом), тому і усі інші похідні докази, включаючи протокол про адміністративне правопорушення є недопустимими доказами (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника МІРОШНИЧЕНКО А. В. задовольнити.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09.02.2022 відносно ОСОБА_2 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов