Справа № 451/1336/22
Провадження № 3/451/789/22
ПОСТАНОВА

іменем України

02 грудня 2022 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б. розглянула матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, востаннє притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП 28.11.2022,

за частиною 2 статті 173-2 КУпАП,

встановила:

ОСОБА_1 , 22.11.2022 близько 16:40 год перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 у нетверезому стані, вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 , в ході чого ображав її нецензурними словами, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик до суду не прибув. Скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнає повністю, просить суд суворо не карати (а.с.8).

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є ті самі дії (вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 299997 від 01.12.2022, відповідно до якого « ОСОБА_1 , 22.11.2022 близько 16:40 год перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 у нетверезому стані, вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 , в ході чого ображав її нецензурними словами» (а.с.1);

рапортом від 22.11.2022, яким повідомлено помічника чергового поліції ОСОБА_3 про встановлення обставин, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї сестри ОСОБА_2 (а.с.2);

заявою ОСОБА_2 від 22.11.2022, якою просить притягнути свого брата ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с.3);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.11.2022 по суті правопорушення, які підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративні правопорушення (а.с.4);

поясненнями ОСОБА_1 від 01.12.2022 по суті правопорушення, які підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративні правопорушення (а.с.5).

Проаналізувавши вищевказані документи, суддя доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суддя, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисного вчинення ним діяння психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер вчиненого ним правопорушення; особу правопорушника, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частинами 2 статті 173-2 КУпАП, ступінь його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, яка доведена повністю, та доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 2 статті 173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

Відповідно до статті 326 КУпАП передбачає, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Разом з цим, Європейський Суд з прав людини у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, яке набуло статусу остаточного 30 січня 2015 року та є відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зазначив, що, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2018 року № 10-р/2018 положення статті 326 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

З метою ефективного використання права особи на апеляційне оскарження судового рішення у вказаному провадженні, суддя приходить до висновку, що постанову необхідно звернути до виконання після закінчення строків на апеляційне оскарження, і не допускати до негайного виконання, а в разі оскарження після відповідного рішення суду апеляційно.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя Радехівського районного суду Львівської області,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, та накласти стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Початок строку відбування адміністративного арешту ОСОБА_1 рахувати з часу його затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Куцик-Трускавецька