Справа № 299/3291/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
24.05.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.
Згідно з постановою та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №389863 від 18.09.2020, 18.09.2020, о 16 год 40 хв, у м. Виноградів по вул. Армійська, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АУДІ 80», р.н. НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини. Так, в обґрунтування цього, апелянт вказує, що не брав участь у розгляді справи у місцевому суді, до того ж, судом першої інстанції проігноровано письмову заяву представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Китерів В. В. про відкладення судового засідання. Про оскаржувану постанову від 17.12.2020 ОСОБА_1 дізнався 27 лютого 2021 року, коли на його адресу надійшло повідомлення про необхідність оплатити штраф. Також вважає, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і факт керування транспортним засобом апелянт заперечує. Стверджує, що дійсно знаходився в автомобілі, слухав музику і чекав на товариша. На пропозицію поліцейських пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився, оскільки транспортним засобом не керував. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без його участі, вказаних у протоколі свідків також не було на місці події. При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що ці особи, які начебто були свідками його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, часто залучаються працівниками поліції у якості свідків, понятих та статистів у справах про адміністративне правопорушення та у кримінальних провадженнях. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Киретів В. В., які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, тому, враховуючи приписи ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Киретів В. В. не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення слід визнати слушними з огляду на таке.
З оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи відбувся 17 грудня 2020 року, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Киретів В. В. При цьому, у матеріалах справи містяться відомості про те, що місцевий суд надсилав ОСОБА_1 повістки про виклик до суду, однак відомостей про те, що апелянт їх отримував відсутні. Також апеляційний суд бере до уваги і те, що місцевий суд надіслав ОСОБА_1 копію судового рішення лише 28.12.2020, що завадило апелянту своєчасно його оскаржити. Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили йому своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апелянта про необґрунтованість та незаконність постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє, враховуючи таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389863, 18.09.2020, о 16 год 40 хв, по вул. Армійська, у м. Виноградів, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АУДІ 80», р.н. НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що він складений у присутності двох свідків, - громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У протоколі, окрім іншого, містяться відомості про те, що у водія ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_2 від 29.12.2017 та надано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ПК 229556 від 18.09.2020. Від підпису протоколу та від отримання його копії особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився, що свідчить відповідна у протоколі відмітка.
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджено поясненнями свідків громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 2, 3).
Докази, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достовірності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних відомостей, які би давали підстави вважати, що працівник поліції ОСОБА_4 був упереджений під час спілкування та перевірки особи водія, а також при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації процесуальних документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Волошина А. Ф. у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник поліції при виконання своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 поліцейські вчиняли незаконні методи, примус чи упередженість, - докази, які можуть підтвердити цей факт - відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено, оскільки місцевий суд розглянув справу без його участі, - апеляційний суд вказані доводи до уваги не бере, оскільки вони жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною і що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, дослідженими та перевіреними апеляційним судом на предмет належності, достатності та допустимості.
При оцінці доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а свідки події упереджені та зацікавлені, тому їх пояснення не слід брати до уваги, - апеляційний суд такі відхиляє, адже апелянтом не надано жодних доказів на їх підтвердження. Натомість, наявні докази, які, відповідно до ст. 251 КУпАП, є належними та достатніми і повністю узгоджуються між собою, безумовно підтверджують обставини, які мали місце 18.09.2020, о 16 год 40 хв за участі ОСОБА_1 .
Між тим, апеляційним судом не встановлено жодних порушень працівниками поліції процедури направлення водія ОСОБА_1 при наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння на проходження освідування.
Перевіривши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що жодних сумнівів у правильності та обґрунтованості висновків місцевого суду про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не виникає, тому підстави для визнання слушними вищевказаних тверджень апелянта про те, що працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення, - відсутні.
По-перше, пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій не має право, навпаки, він повинен на законну вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
По-друге, апеляційним судом не встановлено жодних фактів недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та порушення вищевказаної Інструкції, що підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення та іншими беззаперечними доказами, які свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та нестійку ходу.
Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, Тому, доводи апелянта про те, що він був тверезий, від проходження огляду не відмовлявся, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Вищезазначені докази, які підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисником, адвокатом Киретів В. В. не спростовані та беззаперечно свідчать про те, що вина водія ОСОБА_1 є безумовно доведеною.
На інші доводи, які могли би слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку про те, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст.33-36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Киретів В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН