Справа № 751/1295/22
Провадження №3/751/806/22
ПОСТАНОВА
24 листопада 2022 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: головуючого судді Ченцової С.М.
при секретарі Мороз М.В.
з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1
захисника Великородної М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , начальник транспортного цеху Чернігівської філії АТ «Укртелеком», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2022 року, о 17 год 17 хв, у м. Чернігові, по вул. Івана Мазепи, 18 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального механічного приладу Alcotest Drager 6820 № ARНК-0087, результат огляду позитивний 1,78 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні особа, стосовно якої складений протокол, ОСОБА_1 свою вину визнав, підтримав письмові пояснення. Додатково пояснив, що у нього був вихідний, було свято Пасхи, зранку вживав алкогольні напої. На підприємстві сталася аварійна ситуація, у зв`язку з чим відбулось відключення зовнішнього електроживлення. Тому він, як начальник транспортного цеху, який відповідає за забезпечення аварійної бригади транспортом, поїхав на роботу. Просив не позбавляти його водійських прав, оскільки це зашкодить виконанню ним трудових обов`язків.
Захисник у судовому засіданні пояснила, що 24.04.2022 року у м. Чернігові , по проспекту Перемоги, 76, виникла аварійна ситуація, внаслідок якої відбулось відключення зовнішнього електроживлення, тому необхідно було сформувати аварійну бригаду для виїзду на об`єкт та усунення відповідних пошкоджень. ОСОБА_1 , як начальник транспортного цеху, який відповідає за забезпечення аварійної бригади автотранспортом, вимушений був виїхати на роботу у вихідний день. Про те, що він виходив на роботу 24.04.2022 рок, підтверджується відповідним наказом «Про залучення до роботи у вихідний день» від 25.04.2022 № 16-04-91/к, який був виданий по факту. Станом на 24.04.2022 року громадський транспорт по місту Чернігову ще не ходив, тому ОСОБА_1 вимушений був скористатися службовим автомобілем, який перебуває у нього у користуванні. ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно сів за кермо після того як зранку вживав алкоголь, однак це було зумовлено лише виниклою виробничою необхідністю, оскільки налагодження зв`язку для людей в умовах воєнного стану не могло бути відкладено на інший день або час, всі пошкодження повинні були бути усунені якнайшвидше, а можливості в інших працівників вийти на роботу в той день не було. Із відео вбачається, що ОСОБА_1 перебував на службовій машині та був одягнений у службову куртку, оскільки виїжджав саме для виконання своїх службових обов`язків, а не для вирішення особистих питань. Тому, просить визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти стягнення не пов`язане із позбавленням водійських прав .
Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, захисника, дослідивши докази у справі: відомості у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 228232 від 24.04.2022 року; тестування на алкоголь до протоколу серії ААД № 228232 від 24.04.2022 року, Alkotest 6820, результат тесту 1,78 %; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 24.04.2022 року; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.04.2022 року; відеозапис до протоколу серії ААД № 228232; документи надані особою стосовно якої складено протокол, суд дійшов наступного висновку.
Згідно із ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог, викладених у статей 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.
Відповідно до вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.
У відповідності із положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.
Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Одночасно, якщо міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала їхню дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року), і український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У рішенні ЄСПЛ у справі Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 року суд зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.
Тобто, позбавлення права керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті та для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року).
ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 року «Трегубенко проти України»).
У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 основне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, не застосувавши при цьому додаткове покарання, передбачене санкцією частини першої даної статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника транспортного цеху акціонерного товариства «Укртелеком» Чернігівської філії, що підтверджується копією наказу № 112-к від 11.05.2018 року.
Відповідно до наказу «Про залучення до роботи у вихідний день» від 25.04.2022 № 16-04-91/к, начальника транспортного цеху (забезпечення аварійної бригади автотранспортом) ОСОБА_1 залучено до роботи у вихідний день 24.04.2022 року з 14 год 30 хв до 21 год 15 хв.
Директором Чернігівської філії АТ «Укртелеком», ОСОБА_2 подано клопотання, згідно якого керівництво клопоче не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки для виконання поставлених завдань від керівництва Чернігівської філії АТ «Укртелеком» ОСОБА_1 вкрай необхідне право на керування транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , суд враховує вік та особу правопорушника, вид трудової діяльності правопорушника, яка пов`язана із необхідністю керування транспортним засобом, що є єдиним способом заробітку; до адміністративної відповідальності протягом поточного року не притягувався; правопорушенням не завдано шкоди державі Україна та її громадянам; обставиною, що пом`якшує відповідальність є : визнання вини, щире каяття, сумлінне виконання своїх посадових обов`язків у період воєнного стану в Україні та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
За таких обставин, оцінюючи всі отримані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини першої даної статті у вигляді штрафу, звільнити його від накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке стягнення не буде відповідати справедливості судового рішення, прийнятого у період воєнного стану в Україні.
Призначене особі, стосовно якої складено протокол покарання буде відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті виправлення правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в сумі 496 гривень 20 копійок підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 130 ч. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд
Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.М. Ченцова