Справа № 752/5071/22
Провадження №: 3/752/4006/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код відсутній, громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 01.02.2022 року о 23 год. 15 хв. в м. Києві по Столичному шосе, 190 керувала автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та просила закрити справу у зв"язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, також зазначила що їй не роз"яснили працівники поліції, що за відмову від проходження огляду, є відповідальність. Від огляду відмовилась, бо мала намір здати аналізи самостійна, але не встигли, бо поліція тривалий час оформляла документи.

Захисник Домітращук І.М. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки останній не було роз"яснено права та процедуру проходження огляду. Надала суду письмове клопотання з поясненнями.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, вина ОСОБА_1 в повній мірі підтверджується даними протоколу, рапорту та відеозаписами. Крім того, остання фактично не заперечувала факт відмови від проходження огляду, пояснюючи таку відмову своєю недовірою до приладу Драгер. Разом з тим, такі причини відмови водія є безпідставними та надуманими. Вказівки сторони захисту на те, що протокол складено без свідків, що є порушенням закону, також є надуманими, оскільки участь свідків за наявності фіксації на бодікамеру поліцейського, є не обов"язковою. За результатами дослідження відеозапису, встановлено, що ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога дійсно відмовилась. Вказівки сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не роз"яснено права та процедуру проходження огляду, не знайшли свого підтвердження, крім того, не є безумовною підставою для визнання наданих суду доказів неналежними та недопустимими, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 496, 20 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що 496 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко