Справа № 453/199/22
№ провадження 3/453/209/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 травня 2022 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170382 від 13.02.2022 року, водій ОСОБА_1 , 13.02.2022 року близько 04 год. 20 хв., в с. Труханів по вул. Січових Стрільців, керував автомобілем Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому порядку на місці зупинки чи медзакладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 17.05.2022 року.

В судовому засіданні 17.05.2022 року ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, заявив клопотання про закриття провадження у справі через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що він транспортним засобом Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 не керував, в матеріалах адміністративного протоколу та долучених до нього доказах відсутні будь-які відомості щодо факту керування ним транспортним засобом, так само, як і докази факту зупинки даного транспортного засобу працівниками поліції. Зокрема, наголосив, що оскільки він та ОСОБА_2 перебували у стані сп`яніння, а на ОСОБА_2 вже було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, він попросив його. ОСОБА_1 , сісти за кермо, доки вони чекали на знайомого тверезого водія. В той же час, наголосив, що жодного руху автомобіль за його кермуванням не здійснював. Відеозапис, що міститься на оптичному диску, відображає виключно його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння з допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, не містить доказів руху автомобіля та не встановлює й того факту, що ОСОБА_1 був водієм такого чи вживав заходів щодо керування таким. Таким чином, з огляду на те, що він не керував ТЗ, що може підтвердити і ОСОБА_2 , та беручи до уваги, що беззаперечних доказів зворотнього інспектором поліції не здобуто, з наявних в матеріалах справи неможливо зробити однозначний висновок, просить провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_2 , доходжу висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Про це ж йдеться і у п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 13.02.2022 року близько 04 год. 20 хв., в с. Труханів по вул. Січових Стрільців, керував автомобілем Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому порядку на місці зупинки чи медзакладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду було надано відеозаписи, з яких неможливо встановити, чи керував останній транспортним засобом. Суд констатує, що з наданих відеозаписів не вбачається ні факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу, ні причини такого, ні факту керування таким саме ОСОБА_1 , ні взагалі факту руху автомобіля, оскільки відеозаписи відображають лише відмову особи проходити медичний огляд на стан сп`яніння. При цьому, слід звернути увагу, що докази на підтвердження того, що у вказаної особи був обов`язок пройти такий огляд, як у водія транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні. Більше того, з зазначених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово намагався пояснити, що транспортним засобом він не керував.

Про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом підтвердив і допитаний в якості свідка ОСОБА_2 , який також підтвердив і факт того, що автомобілем Volkswagen СС, д.н.з. НОМЕР_1 керував він, ОСОБА_2 . Однак, після того, як на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, він зупинив автомобіль, оскільки боявся в такому стані їхати далі, та попросив ОСОБА_1 , сісти за кермо, доки вони чекали на знайомого тверезого водія.

Суд також зазначає, що як вбачається з відеозапису VID_20220213_040822 (с. 0:14-0:18, 0:52-0:54), причиною, ніби-то, зупинки, поліцейський вказує «здійснення зупинки на мості», в той час як з рапорту поліцейського П.Набитовича від 13.02.2022 року вбачається, що причиною зупинки було порушення правил користування зовнішніми світловими приладами, про що складено і постанову серії БАБ № 482295 від 13.02.2022 року, згідно з якою « ОСОБА_1 13.02.2022 року о 04 год. 20 хв., в с. Труханів у темну пору доби здійснював рух з увімкненим дальнім світлом фар, не перемикаючи його в режим ближнього світла фар, чим спричинив засліплення водія поліцейського службового автомобіля та порушив п. 19.2 ПДР….».

Крім того, як вбачається з рапорту поліцейського П.Набитовича від 13.02.2022 року близько 03:55 вказаний транспортний засіб вже було зупинено праціниками поліції та на водія ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол серії ОБ № 044260 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також винесено постанову БАБ № 482283 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на суперечливі докази, які містяться в матеріалах справи, суд констатує, що з матеріалів справи неможливо встановити факт руху автомобіля, його зупинки, причини такої, встановлення особи, яка керувала транспортним засобом.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

В силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_3 , у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява №16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 . Враховуючи, що докази мають бути беззаперечними, належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 266 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Я. Курницька