Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/170/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Партоліна І. П.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю захисника Іваненка В.В в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 04 грудня 2021 року о 23 год. 50 хв. в смт. Новоархангельськ по вул. Слави керував автомобілем DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння очей, тремтіння рук), від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотесту «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідка ОСОБА_2 , відеозаписом подій.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи знаходиться диск, на якому містяться чотири відео, які на думку суду першої інстанції мають докази на яких ґрунтується звинувачення щодо ОСОБА_1 про застосування до нього санкції ст. 130 КУпАП. Проте, відео фіксує, що ОСОБА_1 пройти на місці тест на стан алкогольного сп`яніння та проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду пропонує особа за кадром, а не працівник поліції який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 . Також, в судовому засіданні допитаний свідок повідомив суду, що розмову з ОСОБА_1 вела особа, яка запропонувала бути йому свідком, а не ОСОБА_3 , який склав адміністративний протокол. Крім того, в графі протоколу «до протоколу додається» відео, яке в свою чергу неможливо ідентифікувати, оскільки відсутній інвентарний та номенклатурний номер, та матеріали справи не містять доказів того, що відеоматеріали, що надані до суду разом з оскаржуваною постановою отримані в порядку копіювання визначеному інструкцією, а тому має місце порушення процедури вилучення інформації в електронній (цифровій) формі.Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні. Отже, суд формально підійшовши до розгляду справи, та, не маючи достатньої кількості доказів для її справедливого вирішення, дійшов нічим необґрунтованого висновку щодо підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просить також поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що 19.04.2022 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через канцелярію Новоархангельського районного суду Кіровоградської області, як це передбачено ст. 294 КУпАП. Про те в канцелярії Новоархангельського районного суду було відмовлено в прийнятті апеляційної скарги мотивуючи свої дії тим, що згідно їхнього порядку апеляційні скарги судом першої інстанції не приймаються та рекомендовано подати апеляційну скаргу безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, що й було зроблено скаржником. Факт відмови судом першої інстанції від прийняття апеляційної скарги підтверджується актом. В свою чергу листом від 29.04.2022 року Кропивницький апеляційний суд повернув скаржнику апеляційну скаргу, мотивуючи своє рішення вимогами КУпАП. Тобто фактично через те, що працівники канцелярії Новоархангельського районного суду Кіровоградської області відмовилися 19.04.2022 року приймати апеляційну скаргу на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.04.20022 року скаржником пропущено строки на її оскарження з поважних причин, про те апеляційна скарга була підготовлена та подана до суду в межах строків визначених КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника Іваненка В.В. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів справи, 19.04.2022 року ОСОБА_1 безпосередньо подав апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного. В свою чергу листом від 29.04.2022 року Кропивницький апеляційний суд повернув скаржнику апеляційну скаргу, для виконання вимог ст.294 КУпАП. Отже, враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 , та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд приходить до висновку, що останній пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин, а тому пропушений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №241576 від 05.12.2021 року (а.с.1), відеозаписом пригоди (а.с.4), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Дані відеозапису з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, файл з назвою 25504__0006А, встановлює факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом.

Крім того, дані відеозапису камер «Bodycam» працівників поліції, файл з назвою 25504__0002А, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, оглянутому в суді, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 04.12.2021 близько 23 годині 50 хвилин на вул. Слави, в м. Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння ( нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Також із відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив йому, що у разі відмови від проходження такого огляду, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав і суду пояснив, що він рухався у смт Новоархангельську на автомобілі, його зупинили працівники поліції і склали на нього постанову з приводу того, що у його авто не освітлювався номерний знак. Працівник поліції відкрив багажник автомобіля, побачив, що він везе із собою спиртні напої і повідомив, що чує від нього запах алкоголю та почав складати протокол, однак він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пояснень наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції поліцейського з реагування ПП Голованівського РВП Жука В.В. вбачається, що 04.12.2021 року він проводив патрулювання у складі групи разом із сержантом поліції Любаненком В.М. і ним був складений протокол щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, про що все зафіксовано на відео, яке долучено до матеріалів справи. Поліцейський зазначив, що вони обоє пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак останній відмовився від запропонованого проходження огляду. Також коли він заступав на патрулювання, у книзі розписався про отримання записуючого приладу-камери. Зазначив, що в даний час існує наказ, який дозволяє проводити зйомку й із мобільного телефону.

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що пройти на місці тест на стан алкогольного сп`яніння та проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду йому пропонувала особа за кадром, а не працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 , є не обґрунтованими, оскільки він сам зазначив у суді першої інстанції, відповідно до протоколу судового засідання, що його зупинили працівники поліції та під час спілкування, останні запропонували йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, так як у поліцейських були підстави вважати, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий судом першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №241576 від 05.12.2021 року свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 також засвідчили факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому даний протокол є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 суду першої інстанції пояснював, що 04.12.2021 року біля ветаптеки у смт Новоархангельську його зупинили працівники поліції для того, щоб бути свідком і поліцейський, який відсутній у судовому засіданні, пропонував продувати ОСОБА_1 «Драгер», однак останній відмовився. Підтвердив свої письмові пояснення, які він надавав під час оформлення матеріалів.

Дії поліцейського по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, та надано можливість для написання пояснень по суті правопорушення. В протоколі також є посилання на те, що керування автомобілем передано іншій особі - ОСОБА_2 , що засвідчено підписом останнього.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність посилання в протоколі на інвентарний та номенклатурний номер відеореєстратора не свідчить про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на наданому суду відеозаписі зафіксовано обставини, які мають значення для справи, а саме на даному відеозаписі міститься зупинка водія ОСОБА_1 , висвітлено підозру перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, яка виникла в працівників поліції, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я. Крім того, як вбачається, в протоколі серії ДПР 18 № 489918 міститься посилання на технічні засоби, за допомогою якого здійснені відеозаписи, подані на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 ПДР України. Більш того, жодних сумнівів в достовірності зазначеного відеозапису у суду апеляційної інстанції не виникає.

При цьому, апеляційний суд враховує, що частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта з приводу того, що даючи оцінку фрагментам відео, долученим поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції, не перевірив і не дав оцінку доводам ОСОБА_1 про правове походження фрагментів відео, не перевірив доводів за допомогою, яких технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки здійснювалось фіксування ОСОБА_1 порушення, не перевірив, чи отримував ОСОБА_3 перед початком зміни технічні прилади і технічні засоби, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису, що обліковується під відповідним інвентарним та номенклатурним номером, не перевірив, чи розписувався ОСОБА_3 у Журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, не перевірив чи був виданий дозвіл на копіювання та видачу фрагментів відеозаписів, долучених до матеріалів справи, в матеріалах відсутня інформація за допомогою якого технічного приладу і технічного засобу, що має функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобу фото- і кінозйомки, відеозапису було отримано такий доказ, як часткові фрагменти відео, є також необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно Конституційного принципу змагальності, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, тільки створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Із матеріалів справи, зокрема протоколу судового засідання (а.с.22-23), вбачається, що сторона захисту вищевказану інформацію до суду першої інстанції не надавала, клопотань про витребування її з Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, з посиланням поважних причин, по яким їм було відмовлено в наданні даної інформації, суду першої інстанції не заявляла.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка ОСОБА_1 , не підтверджена належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 04.12.2021 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2022 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя