ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2424/21 Номер провадження 33/814/193/22Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія с.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродській В.О.., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гусаренко Олександра Миколайовича на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 04 жовтня 2021 року о 02 год. 07 хв. ОСОБА_1 в м. Гадяч по вул. Тельмана керував автомобілем Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі водій відмовився із застосуванням безперервного відеозапису з боді - камери.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 - адвокат Гусаренко Олександр Миколайович, в якій просить скасувати постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2022 року, а провадження у справі закрити, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції надано невірну оцінку доказам, на які він посилався як на підставу його невинуватості. Вказує, що відеозапис не є безперервним, складається з різних фрагментарних відрізків, із значною різницею у часі, а тому не може бути визнаний належним доказом. Крім того, вказані зображення взагалі не містять інформації про проходження водієм огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівниками поліції не складався, що свідчить про порушення процедури його огляду на місці. Також зазначив, що судом не надано належної оцінки направленню водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що мається в матеріалах справи, яке в присутності водія поліцейським не складалося. Тобто, у встановлений законом спосіб водій не направлявся у заклад охорони здоров`я. Отже працівником поліції грубо порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, який міститься в ст. 266 КУпАП, так й п.п. 6,7 Розділу І Інструкції. Вказує, що вищенаведені докази суд не дослідив, що призвело до їх неправильної оцінки.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з матеріалів справи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №159894 від 04.10.2021 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.10.2021 року; відеозаписом з боді-камери.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані докази були повно та всебічно оцінені та досліджені судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Згідно п.п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Так, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівникам поліції за порушення ПДР, після чого його запідозрили у вживанні спиртного та запропонували пройти освідування на стан сп`яніння, від чого він відмовився, пояснивши, що вживав пиво та вино. Також з відеозапису вбачаються явні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 : нечітка мова та нестійка хода.

Тобто, на відеозаписі чітко відображені обставини правопорушення та пояснення ОСОБА_1 , тому будь - які дані чи пояснення на спростування вказаних обставин є неспроможними.

Отже, зібрані та досліджені в судовому засіданні докази повністю підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження медичного огляду.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський обов`язково направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд вважає доведеним.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 як водій, на виконання Правил дорожнього руху України повинен був на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд, а у разі відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , знаючи чинні Правила дорожнього руху, не міг не усвідомлювати наслідків такої відмови.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання працівниками поліції належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Твердження апелянта про те, що запис з відеозапис не є безперервним є також безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом та виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп?яніння у правопорушника.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та порушень закону, які були б підставою для скасування чи зміни постанови судді районного суду не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гусаренко Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин