Справа № 130/782/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2022 року м. Шаргород

Справа №130/782/22

Провадження №3/152/200/22

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області - Славінська Н. Л.,

з участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від головного управління ДПС у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки с. Плебанівка Жмеринського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці - Шаргородський район) Вінницької області, з середньою освітою, одруженої, голови комісії з припинення КП «Плебанівка-сервіс» Шаргородської міської ради, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

- за ч.1 ст.163-1 КУпАП України,

встановив:

ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №101 від 18.02.2022 року, обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України, тобто у порушенні порядку ведення податкового обліку, а саме в тому, що працюючи головою комісії з припинення КП «Плебанівка-сервіс» Шаргородської міської ради», допустила заниження податку на прибуток в сумі 3600 грн. та заниження рентної плати за користування надрами в сумі 5962,99 грн. за 2019 рік.

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов до Шаргородського районного суду Вінницької області 16.05.2022 року за підсудністю, згідно з постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2022 року (а.с.20), та переданий в провадження судді Славінської Н.Л. (а.с.22).

Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено АДРЕСА_1 .

Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у м. Жмеринка) та Тульчинський район (з адміністративним центром у м. Тульчин) у складі територій територіальних громад, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2023 року.

Село Плебанівка тепер Жмеринського району Вінницької області входить до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.

Відтак, справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.

В суді ОСОБА_1 винуватою себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що працює головою комісії з припинення КП «Плебанівка-сервіс» Шаргородської міської ради. У 2019 році підприємством не було у повному обсязі сплачено податок на прибуток та занижено рентну плату за користування надрами, оскільки були відсутні кошти для цього, але при надходженні коштів податок на прибуток у сумі 3600 грн. та рентна плата у сумі 5962,99 грн. підприємством були сплачені. Вказані суми були сплачені ще до проведення перевірки ДПС, тому вважає безпідставним складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки правопорушення не є триваючим.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

В графі протоколу про адміністративне правопорушення №101 від 18.02.2022 року «Дата, час і місце вчинення порушення» зазначено, що ОСОБА_1 вчинила його у період з 01.01.2017 року по 03.02.2022 року, тобто ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні триваючого адмінправопорушення, що не відповідає суті адміністративного правопорушення, зокрема, обставинам порушення, які викладені у графі протоколу «Вчинила правопорушення», у якій вказано час заниження податку на прибуток та рентної плати в 2019 році.

Чи є ці порушення ОСОБА_1 податкового законодавства триваючими, тобто, чи тривають вони до теперішнього часу, чи тривали на момент проведення перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається.

Таким чином, приходжу до переконання, що порушення порядку ведення податкового обліку вчинено у 2019 році, тому вони не є триваючими.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено 18.02.2022 року, а надійшов він до суду 16.05.2022 року, тому на момент його розгляду закінчилися строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Отже, на час розгляду справи в суді закінчився граничний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , встановлений ст.38 КУпАП.

У правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 11.07.2018 року у справі №308/8763/15-а щодо застосування статті 38 КУпАП, Верховний Суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у вказаній вище постанові здійснив логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП, яке дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Також, Верховний Суд у постанові від 11.07.2018 року у справі №308/8763/15-а зробив висновок, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Отже, суд приходить до висновку, що закінчення граничного строку накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих як на притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і на встановлення наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 ..

На момент розгляду справи в суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення, то, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки приписи ст.247 КУпАП є імперативними і чітко вказують на те, що суд повинен лише закрити провадження, не вирішуючи при цьому жодних інших питань, а п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні, відсутності чи наявності події і складу адміністративного правопорушення у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення, то у зв`язку із закриттям провадження у справі внаслідок закінчення строку накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд не вирішує питання винуватості останньої, таке поєднання закриття справи з одночасним визнанням особи винуватою чи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Крім того, суд враховує вимоги ч.1 ст.284 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. На момент розгляду справи, коли закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не має права вчиняти процесуальні дії - здійснювати розгляд справи, дослідити докази і постановити рішення по суті.

Таким чином, приходжу до висновку, що справа підлягає закриттю відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , передбачених ст.38 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.ст.38, 268, 283, 284, 294 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: