Номер провадження 3/523/7995/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Густої А.І., розглянувши об`єднані матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді від 15.12.2022 року, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, об`єднані в порядку ст.36 цього ж Кодексу в одне провадження.

Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 21.09.2022 року о 09:15 годині, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Audi A3», номерний знак НОМЕР_1 , напроти будинку №26 по вул.Сахарова м.Одесі, під час руху заднім ходом не переконалась в безпечності, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, що спричинило створення аварійної обстановки та примусило інших учасників дорожнього руху змінити напрямок руху, в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами «Кіа К5», номерний знак НОМЕР_2 , та «ЗАЗ 11023», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Разом з цим, як також вбачається з об`єднаних матеріалів справи, того ж дня - 21.09.2022 року о 09:15 годині ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Audi A3», номерний знак НОМЕР_1 , напроти будинку №26 по вул.Сахарова м.Одесі, стала учасницею дорожньо-транспортної пригоди та залишила місце пригоди.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка, - не з`явилась, про причини своєї неявки до суду не повідомила та з клопотанням про відкладення судового засідання до суду не звернулась.

Внаслідок означених обставин неявки ОСОБА_1 до суду, а також ураховуючи відсутність у ст.268 КУпАП законодавчо встановлених приписів щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за ст.124 означеного Кодексу, суддя вважає, що в межах розгляду конкретної адміністративної справи, були створені необхідні умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що вказана особа, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суд оцінює таку поведінку вказаної особи, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції та спроби затягування такого розгляду, що у свою чергу має ознаки зловживання зазначеною особою своїми правами.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України" наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що ОСОБА_1 була достовірно обізнана про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечила присутність свого захисника, суддя з огляду на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.

Слід відзначити, що судом до уваги не приймаються пояснення ОСОБА_2 , діючої на підставі доручення в якості представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки остання у контексті ст.271 КУпАП не є уповноваженою особою (адвокатом або іншим фахівцем у галузі права), яка за законом має права на надання правової допомоги у справі про адміністративне правопорушення, а надана до суду копія довіреності вказаної особи не містить повноважень на представництво прав ОСОБА_1 саме як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали об`єднаної справи, суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 в порушенні п.п.10.9, 2.10.а «Правил дорожнього руху» повністю доказана та підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №№090459, 083350 від 21.09.2022 року, в яких наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 приписів п.п.10.9, 2.10.а «Правил дорожнього руху», за що вона притягається до відповідальності за ст.124, 122-4 КУпАП, відповідно (а.с. б.н.);

- рапортом працівника поліції (а.с. б.н.);

- поясненнями ОСОБА_3 від 21.09.2022 року, за якими останній підтвердив факт створення ОСОБА_1 аварійної ситуації, після чого сталось зіткнення транспортних засобів «Кіа К5», номерний знак НОМЕР_2 , та «ЗАЗ 11023», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. б.н.);

- поясненнями свідка ОСОБА_4 від невизначеної дати, відповідно до якого ОСОБА_1 створила аварійну ситуацію, що призвело до зіткнення відповідних транспортних засобів (а.с. б.н.);

- схемою дорожньо-транспортної пригоди від 21.09.2022 року (а.с. б.н.);

- поясненнями ОСОБА_1 від 21.09.2022 року, згідно з якими остання обставини інкримінованих правопорушень не оспорювала (а.с.-б.н.).

Частиною 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст.252 вказаного Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом із тим, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п.п.10.9, 2.10.а ПДР визначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, а у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно зі ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст.122-4 вказаного Кодексу, залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Статтею 36 означеного Кодексу регламентовано, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо, а якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

В силу положень ст.ст.33, 36 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставин інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень, ступінь вини останнього та його особу, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до цієї особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 23, 27, 33, 36, 124, 122-4, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, наклавши адміністративне стягнення:

-за ст.124 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень,

-за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.

На підставі ст.36 КУпАП, остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, зі стягненням судового збору у розмірі 496,20 гривень.

Копію постанови направити для виконання ОСОБА_1 , для відома до УПП в Одеській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В.Шурупов