Справа № 276/1064/22
Провадження по справі № 3/276/792/22
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Бобер Д.О. розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого КП «КВГП», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №122318, ОСОБА_1 10.07.2022 року о 02 годині 59 хвилин в с. Дворище по вул. Лесі Українки Житомирської області керував автомобілем ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810», результат огляду становить 0,95 проміле, чим порушив п.2.9(а) ПДР України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.ст.10, 63 Конституції України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не визнав, вказав, що представники органу місцевого самоврядування та поліції спровокували вчинення ним правопорушення та суду пояснив, що дійсно 09.07.2022 близько 13 години він на автомобілі ВАЗ-2105 разом з дружиною та своїм знайомим ОСОБА_2 приїхали до річки, що за с. Дворище Житомирського району для риболовлі та відпочинку. Близько 23 години цього ж дня вони зварили уху, повечеряли, випивши з товаришем пива та полягали спати в машині біля річки, а зранку наступного дня мали їхати до дому. Проте, біля 2 годин ночі 10.07.2022 їх розбудили 3 осіб, які приїхали на автомобілі типу «джип», один з яких був у військовій формі, другій у формі поліцейського, а третім виявився голова села Дворище. Найактивніше спілкувався з ним голова села Дворище, інші були трохи позаду та він в темноті не роздивився їх обличчя. Вказані особи почали перевіряти їх речі, а поліцейський документи. Після цього вказані особи наказали їм терміново зібратися та покинути прибережну смугу, оскільки в комендантську годину їм заборонено тут перебувати, при цьому голова села Дворище сказав їм, що вони можуть заїхати у найближче село та там почекати закінчення комендантської години. ОСОБА_1 пояснював, що він випив пива, а інші особи не мають права керування, проте вказані особи, що прибули до річки, наполягали на тому, що він із своїми знайомими має негайно залишити прибережну смугу і коли вони будуть їхати назад, що б їх тут вже не було. Після цього ОСОБА_1 разом зі своє дружиною та товаришем десь на протязі 20-30 хвилин зібралися і поїхали в напрямку села, проїхавши по польовій дорозі декілька кілометрів на в`їзді до села Дворище їх зупинили працівники поліції. На пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, прилад показав біля 0,9 проміле, проте він пояснював працівникам поліції, що їх вигнали поліцейські з річки та він був змушений поїхати. В цей час працівники поліції складали матеріали і на інших водіїв, яких з річки вигнали вказані вище троє осіб. Після складення протоколу на ОСОБА_1 , поліцейський сказав їм, що вони можуть їхати до дому і що їх більше ніхто чіпати не буде та вони поїхали до м. Коростеня.

Пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердили допитані як свідки дружина ОСОБА_3 та знайомий ОСОБА_2 , які пояснили, що близько 2 години ночі 10 липня 2022 року їх розбудили 3 осіб, один з яких був у військовій формі, другий у формі поліцейського та мав при собі зброю, а третім виявився голова села Дворище. Вказані особи почали перевіряти їх речі, а поліцейський документи та переписку у мобільних телефонах (можливо з метою виявлення диверсантів). Після цього вказані особи наказали їм терміново зібратися та покинути прибережну смугу, оскільки в комендантську годину їм заборонено тут перебувати. ОСОБА_1 пояснював вказаним особам, що вони відпочивають, вживали спиртні напої та просились залишитися до ранку, проте невідомі особи все рівно наполягали на тому, щоб вони покинули місце відпочинку. Лише чоловік у військовій формі сказав іншим «можливо дозволимо їм залишитися», проте інші, в першу чергу голова села, не дозволив їм залишитися та сказав, що коли вони будуть повертатися, щоб їх тут вже не було.

Допитаний як свідок староста Дворищанського старостинського округу Хорошівської ОТГ ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 09.07.2022 від місцевих жителів йому надійшли повідомлення, що у нічний час біля річки горять вогнища та чути шум. Він повідомив про це до військомату та близько 24 години разом з працівником військомату ОСОБА_5 та працівником поліції зі складу групи швидкого реагування на ім`я « ОСОБА_6 » прибули до прибережної смуги річки, що проходить біля села Дворище. На місці вони дійсно виявили декілька компаній, що відпочивали, зокрема і ОСОБА_1 , з яким були ще один чоловік та жінка. Свідок разом з працівником поліції перевірив їх документи та сказав залишити прибережну смугу, так як в комендантську годину їм заборонено тут перебувати. Свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 безпосередньо йому не повідомляв, що вживав алкогольні напої перед тим, як вони приїхали, а розмову з іншими учасниками їх рейдової групи він не чув. Також, свідок підтвердив, що працівник поліції був у форменому одязі, а працівник військомату у військовій формі.

Допитаний як свідок військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 пояснив, що в літку 2022 року (точної дати не пам`ятає) після 22 години вечора до військомату зателефонував староста Дворищанського старостинського округу Хорошівської ОТГ ОСОБА_4 та повідомив, що біля річки в с. Дворище невідомі особи порушують комендантську годину. Свідок на своєму автомобілі заїхав до ВП №4 Житомирського РУП, де забравши двох працівників поліції сектору реагування, зокрема ОСОБА_8 та іншого поліцейського жіночої статі (прізвища не пам`ятає), а в подальшому старосту ОСОБА_4 , поїхали до річки в с. Дворище. Там дійсно відпочивало декілька компаній, у тому числі ОСОБА_1 із своїми знайомими. Ним, разом із старостою ОСОБА_4 , працівником поліції ОСОБА_9 було оглянуто транспортний засіб та речі, а також перевірено документи присутніх осіб, інша поліцейська перебувала в цей час у його автомобілі. Від ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю та по зовнішнім ознакам було видно, що він вживав спиртне, свідок висловив пропозицію щодо можливості залишитися ОСОБА_1 та його знайомим на місці до ранку, проте інші учасники групи, які прибули на місце події наказали їм негайно залишити берегову смугу річки. Після цього свідок разом з поліцейськими та старостою проїхали до інших компаній, повідомили про те щоб вони залишили прибережну територію і не порушували комендантську годину і після цього свідок ОСОБА_7 завіз поліцейських до відділення поліції у смт. Хорошів.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Рудик В.Р. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, так як у ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна ознака складу правопорушення вина, оскільки працівниками поліції було спровоковано вчинення вказаного адміністративного правопорушення та ОСОБА_1 був змушений виконувати наказ представників влади.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.
Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)
Суд погоджується з доводами сторони захисту щодо вчинення представниками поліції та органу місцевого самоврядування дій, які мають ознаки провокації, та сприяли вчиненню ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема з пояснень як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 близько 2 години ночі 10 липня 2022 року не мав наміру здійснювати рух транспортним засобом, пояснював представникам правоохоронних та державних органів, що він із компанією приїхав на відпочинок до річки, вже вжив спиртні напої та мав намір відпочити до ранку, проте на вимогу вказаних осіб був змушений залишити прибережну смугу річки поблизу с. Дворище, апроїхавши по польовій дорозі декілька кілометрів на в`їзді до села Дворище їх зупинили працівники поліції, які в подальшому склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім пояснень вказаних осіб зазначені обставини також підтверджуються змістом пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №122318 та відеозаписом з нагрудної бодікамери, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 працівникам поліції про те, що їх вигнали з річки поліцейські та військові. Натомість працівник СРПП відділення поліції №4 ОСОБА_10 , не з`ясовуючи час, причину та місце, з якого можливо вигнали ОСОБА_1 , відразу відповів йому «що там поліцейських не було», що додатково свідчить про той факт, що поліцейський СРПП відділення поліції №4, яким складалися адміністративні матеріали, був обізнаний про наявність групи, яка у комендантську годину проводила рейд вздовж берегової смуги річки Ірша поблизу с. Дворище та до складу якої, як з`ясувалось у ході судового розгляду, входив саме вказаний працівник поліції.

При цьому інформація, зазначена в листі відділення поліції №4 №5249/215/01 від 04.10.2022, витребувана судом за клопотанням захисника про те, що в період часу з 20 години 9 липня по 5 годину 10 липня 2022 року патрулювання іншими працівниками ВП №4 Житомирського РУП, у тому числі у складі груп за участю представників органів влади та місцевого самоврядування не здійснювалося спростовується поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні.

Таким чином, матеріалами відео фіксації, письмовими доказами та поясненнями свідків підтверджено, що керування ОСОБА_1 10 липня 2022 року близько 2 години ночі транспортним засобом фактично було спровоковане представниками органів державної влади, зокрема самим працівником поліції, які у подальшому склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.ст.9, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Д.О. Бобер