ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/525/22 Справа № 425/3117/21 Суддя у 1-й інстанції - Козюменська В. В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув матеріали за апеляційною скаргою представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Осики М.І. на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2021 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

09 грудня 2021 року до Луганського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Осики М.І., в якій останній просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення, як пропущений з поважних причин.

У відповідності до Розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, матеріали справи про адміністративне правопорушення разом з апеляційною скаргою були направлені до Дніпровського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2022 року, була передана в провадження судді Кононенко О.М.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку оскарження адвокат посилається на те, що фактично постанова була прийнята за відсутності ОСОБА_1 , а копію цієї постанови він отримав 30 листопада 2021 року.

Про час, дату та місце цього судового засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Осика М.І. повідомлені належним чином. 16 травня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Осики М.І. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак, 17 травня 2022 року о 09.30 годині, тобто в день розгляду справи апеляційним судом, останній на відеозвязок не вийшов, на телефонні дзвінки не відповідав, а тому, враховуючи вжиття апеляційним судом усіх можливих заходів для забезпечення права ОСОБА_1 на захист, у відповідності до положень ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Перевіривши доводи клопотання адвоката Осики М.І. в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Як слідує з матеріалів справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був присутніми в суді першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови від 24 листопада 2022 року, адвокат Осика М.І. надавав свої заперечення.

Таким чином, ОСОБА_1 та його представник були достеменно обізнані про наявність постанови судді та знали її сутність, а отже, мали об`єктивну можливість в межах строку апеляційного оскарження подати апеляційну скаргу.

Слід звернути увагу, що вказані вище норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.

Отже, обізнаність ОСОБА_1 та його представника про наявність і зміст постанови від 24 листопада 2021 року, спростовує їхнє посилання про отримання копії постанови 30 листопада 2022 року, як поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Враховуючи наведене вище, вважаю, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Осикою М.І. в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити адвокату Осика М.І. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2021 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко