ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/600/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Як визнав суд, ОСОБА_2 17 жовтня 2022 року о 09 год. 35 хв., в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 46, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter» номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання, не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «SKODA SUPERB» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 , не оспорюючи доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_2 , просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 скасувати, та призначити ОСОБА_2 стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк шість місяців.

Апелянта ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, однак в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою потерпілого ОСОБА_1 без участі апелянта.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_2 апелянт ОСОБА_1 не оспорює.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією статті 124 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За змістом ст.33 КУпАП, якою регламентовані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Як слідує із змісту судового рішення, яке оспорює апелянт, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, а також те, що він повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення.

За наведених обставин, місцевий суд належним чином мотивував свій висновок щодо обраного адміністративного стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті 124 КУпАП.

Це рішення є належним чином умотивоване і підстав для його скасування про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Що стосується доводів апелянта про необхідність покриття матеріальних збитків, заподіяних йому правопорушенням, то вони можуть вирішені у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя