Провадження №: 3/752/8643/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши об`єднані матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ст.185 КУпАП,-

встановив:

08 листопада 2022 року о 23 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлював образи на її адресу та штовхався, тим свмим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Він же, будучи особою, відносно якого встановлено терміновий заборонний припис серії АА № 120934 від 09.11.2022, який йому заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_2 строком на 3 доби з 00 год. 00 хв. 09.11.2022 до 00 год. 00 хв. 12.11.2022, порушив встановлену заборону і 09.11.2022 о 01 год. 30 хв. з`явився за місцем їх спільного з постраждалою ОСОБА_2 проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та вчинив з нею сварку.

Він же, 09.11.2022 о 01 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджав працівникам поліції оформленню адміністративних матеріалів, на неодноразові вимоги працівників поліції припинити вчиняти такі дії, не реагував, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій визнав частково. Пояснив суду, що дійсно у визначений в протоколі день і час, перебував за місцем проживання, між ним і дружиною виникла побутова сварка, в ході якої висловлювали словесні образи на адресу один одного. Під час сварки він штовхнув дружину. Після приїзду поліції вони з дружиною заспокоїлися. Працівники поліції склали протокол та вручили йому заборонний припис щодо контактування із дружиною у будь-який спосіб на протязі 3 діб. Дружина залишилася у квартирі, а він сходах у під`їзді. Після того, як працівники поліції поїхали, вони з дружиною спілкувалися через двері, намагалися владнати конфлікт, але це їм не вдалося, вони почали знову сваритися і дружина вдруге викликала поліцію. Працівники поліції скали відносно нього другий протокол, одягли кайданки і забрали до відділку за чинення опору. Факт чинення опору працівникам поліції категорично заперечував, не чинив жодних дій, які б могли бути розцінені працівниками поліції, як злісна непокора чи чинення опору.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила суду, що у визначений в протоколі день і час між нею і чоловіком сталася сварка, і він і вона висловлювали образи в адресу один одного. Штовханину між нею і чоловіком не пам`ятає. Працівники поліції приїжджали двічі за її викликом. Після другого виклику працівник поліції забрали чоловіка до райвідділку. На даний час конфлікт вичерпано, просила не застосовувати до чоловіка суворе покарання.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали об`єднаної справи, суд приходить до таких висновків.

Надаючи правову оцінки діям ОСОБА_1 в частині вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 , суд виходить із наступного.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно із ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність як за вчинення домашнього насильства психологічного і фізичного характеру так і за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 , а також порушенні тимчасового заборонного припису, окрім обставин зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення, підтверджується даними рапортів оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м.Києві від 08.11.2022 і від 09.11.2022, поясненнями потерпілого потерпілої ОСОБА_2 , копією термінового заборонного припису АА № 120934 від 09.11.2022, а також поясненнями самого ОСОБА_1 , які надані ним безпосередньо під час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного і фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 та за ознаками невиконання термінового заборонного припису.

Надаючи правову оцінки діям ОСОБА_1 в частині вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського, суд виходить із наступного.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 493425 від 09.11.2022 встановлено, що 09.11.2022 о 01 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджав працівникам поліції оформленню адміністративних матеріалів, на неодноразові вимоги працівників поліції припинити вчиняти такі дії, не реагував, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції.

ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції 09.11.2022 о 02 год. 00 хв. та доставлений до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві для складення адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності. Після складення матеріалів ОСОБА_1 був звільнений.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення ним злісної непокори працівникам поліції. Також зазначив, що жодних вимог поліцейські до нього не пред`явили. Застосування до нього кайданок та затримання, на його погляд, не мали правових підстав. Він не вчиняв протиправних дій, які б виправдовували застосування працівниками поліції таких превентивних заходів щодо нього.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Об`єктом правопорушення, передбаченого диспозицією статті 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, в тому числі, у сфері безпеки дорожнього руху, які регулюються нормами Законів України «Про правила дорожнього руху», «Про Національну поліцію» тощо.

Згідно статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, і сприяє їх реалізації. Норми статті 8 зазначеного Закону покладають на поліцію обов`язок діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, в тому числі, відповідно до вимог підпункту 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Під злісною непокорою слід розуміти відмову від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

За результатами дослідження даних, що мстилися у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 493425 і пояснень ОСОБА_1 , наданих під час розгляду справи, та за відсутності інших доказів, що могли би доводити правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що вимоги поліцейських при вищезазначених обставинах, не можуть вважатися законними, оскільки мало місце неналежне виконання поліцейським своїх обов`язків, передбачених ч.3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» щодо інформування особи про конкретні причини його затримання та яке саме правопорушення вони намагаються припинити.

Подальший розвиток подій, який призвів до застосування поліцейськими заходів примусу також був виконаний без достатніх для того підстав, оскільки матеріали справи не містять доказів того, які саме законні вимоги працівників поліції не виконав ОСОБА_1 та у чому полягає злісна непокора. Також не доведено, що ОСОБА_1 було попереджено про наслідки невиконання вимог поліцейських.

Жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 таких дій, які б утворювали склад правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суду не надано.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, а також враховуючи такі засади провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про відсутність як подій так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП за ознаками злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, у діях ОСОБА_1 , що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі у дані частині.

Обставин, що пом`якшують відповідальність, передбачених ст. 34 КУпАП судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжують відповідальність та визначені у ст. 35 КУпАП, суд визнає вчинення правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи дані про особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працевлаштований, думку потерпілої, яка просила не застосовувати до порушника суворе стягнення, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 7, 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 9, 33-35, 36, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст. 185, ст.ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст. 173-2 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.