Провадження № 3/727/4139/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 386296 від 27 листопада 2022 року, - 27 листопада 2022 року у 00 годин 53 хвилин, у м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, б. № 7, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 (ARMF-0301). Результат 1,48% проміле, тест № 375.

Вказані порушення діючого законодавства підпадають під дію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що 27 листопада 2022 року до припаркованого на стоянці автомобіля, який перебував у нерухомому стані, під`їхали працівники поліції та висунули звинувачення, що він ніби то керував вказаним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Даним автомобілем він не керував, так як перебував біля нього, навіть не в салоні автомобіля, у зв`язку з чим вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, на підставі чого просить звільнити його від адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Веретенко Є.О. заявив клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки поліцейські не надали достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке зазначено в протоколі. Поліцейськими не було встановлено належним чином та повідомлено ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього було виявлено, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено належними та допустимими доказами, матеріали даної справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Враховуючи доводи, викладенні ОСОБА_1 та його захисником Веретенко Є.О., дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи фіксації зазначеної в протоколі події (ID реєстратора: 476059, 476053), з яких вбачається, що таку відео фіксацію розпочато 27 листопада 2022 року о 00 годині 53 хвилин, при цьому факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відеозаписи не містять. Відеозаписи починаються з того моменту, коли ОСОБА_1 перебуває поряд припарокваного на стоянці автомобіля.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція норми ч. 1 ст.130 КУпАП виділяє два окремих, незалежних один від одного види адміністративних правопорушень. Перший, це керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а другий, це відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому обидві форми правопорушення передбачають обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності факт керування правопорушником транспортним засобом.

Тобто, з аналізу ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення цієї норми настає виключно у разі керування або експлуатації транспортного засобу.

Так, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а.

Також, п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як вбачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що давало б поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, відсутній.

Вищенаведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У матеріалах справи на підтвердження працівниками поліції дотримання вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» наявна постанова серії ЕАР № 6216849 від 27 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що останній після зупинки транспортного засобу працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

При цьому, вказаний факт, навіть якщо і мав місце, міг бути виявлений тільки після зупинки транспортного засобу, однак підстави, які слугували для зупинки транспортного засобу, не зазначені.

Оскільки працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а процесуальні документи, складені відносно останнього, не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не представляється можливим встановити, яким саме чином був відсторонений ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та чи відсторонявся взагалі від керування таким транспортним засобом. Факту відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 задокументовано не було.

Таким чином, захисну версію ОСОБА_1 та його захисника Веретенка Є.О., поданими документованими доказами спростувати в суді не вдалося.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обґрунтованості причини зупинки, як і фіксації самої зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та факту керування останнім транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, оскільки вказані в протоколі події, не відповідають фактичним обставинам справи, мають невідповідності та неточності та не підтверджуються наданими доказами, у тому числі й долученими до матеріалів справи відеозаписами, а тому справу необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, 221, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П.С. Гавалешко