Березівський районний суд Одеської області
18.10.2022
Справа № 494/1082/22
Провадження № 3/494/630/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Лебединський С.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом поліцейського СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області серії ДПР18 №166958 від 14 серпня 2022 р., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

На адресу суду надійшов адміністративний протокол, відповідно до якого ОСОБА_1 14 серпня 2022 р. приблизно о 00 годині 30 хв. по вул. Гвардійській в смт Раухівка Березівського району Одеської області керував автомобілем «Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різким запахом алкоголю з порожнини рота). Також у протоколі зазначено, що правопорушник від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я та за допомогою приладу Драгер відмовився у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України та підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Порушник у судовому засіданні вину свою не визнав. Пояснив суду, що дійсно 14 серпня 2022 р. приблизно о 00 годині 30 хв. по вул. Гвардійській смт Раухівка Березівського району Одеської області керував автомобілем «Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції. Проте, у стані алкогольного сп`яніння він не перебував, від проходження медичного огляду не відмовлявся. З незрозумілих підстав працівники поліції постояли поряд з ним, а потім уїхали. При цьому права в нього не відбирались, транспортний засіб не вилучався. Після того як працівники поліції уїхали він також сів за кермо свої автівки та уїхав.

Представник правопорушника адвокат Шулик М.Ю. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення та чисельні порушення з боку працівників поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що є працівником комунального відділу Раухівської територіальної громади Березівського району Одеської області. 14 серпня 2022 р. приблизно о 00:30 год. він обходив об`єкти на яких працює. Автомобіль марки «Volkswagen Passat» держ.№ НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 на штрафний майданчик не переганяв, право керування цим автомобілем йому не передавалось.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши думки учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення перед їхньої переконливості, суд вважає наступне.

Як передбачено положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який перебуває відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 166958 складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, тому не може бути доступним доказом у даній справі.

Так, у вказаному протоколі відсутні відомості, що ОСОБА_1 роз`яснювались його права згідно ст.268 КУпАП, відсутні відомості про вилучене посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу, не має пояснень особи та не зазначено що була відмова від надання пояснень, відсутні дані про прилад «Драгер», який ніби-то пропонувався для перевірки на стан сп`яніння.

Відповідно до п.8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06 листопада 2015 МВС України та п.2.8 Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16 лютого 2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення вимог п.8 цієї Інструкції та п.2.8 Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16 лютого 2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» - другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським ОСОБА_1 не вручався, згідно Інструкції. В матеріалах справи відсутня розписка про вручення протоколу ДПР18 №166958 чи відмову від його отримання, що є порушенням його права на захист та процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

При оформлені адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП співробітником поліції ОСОБА_3 було порушено вимоги ст.265-1, ст.266 КУПАП, відповідно до вказаних статей, якщо є достатні підстави вважати, що правопорушник перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то в нього тимчасово вилучається посвідчення водія та його відсторонюють від керування транспортом. Але, як зазначено в протоколі від 14 серпня 2022 року водійські права у правопорушника не вилучались і його не було тимчасово відсторонено від права керування автомобілем з державним номером НОМЕР_1 .

Також суд звертає увагу, що відмітка у протоколі про те, що керування транспортним засобом передано гр. ОСОБА_2 не відповідає дійсності, так як після складання адміністративних матеріалів 14 серпня 2022 року правопорушник самостійно поїхав додому на своєму транспорті.

Вказані обставини підтвердив і свідок ОСОБА_2 , допитаний у судовому засіданні, який пояснив, що право тимчасового керування транспортом правопорушника від працівників поліції не отримував і транспорт правопорушника на штраф майданчик не переганяв.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як зазначено у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. thellnitedKingdom), п. 161, Series А заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

У пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 зазначено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, З, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 N166958 в розділі «до протоколу додаються» вбачається, що співробітником поліції не додано будь-яких доказів щодо скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , тобто не додано письмових доказів, не має пояснень свідків, відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис 14 серпня 2022 р. о 00 год.30 хв..

Відповідно до постанови від 13 лютого 2020 року у справі N 524/9716/16-а Верховний суд зауважив, що в розумінні ст.251 КУпАП відеозапис з нагрудної камеру інспектора патрульної поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, в силу положень ч.3, 4 ст.70 КАС України відеозаписи нагрудних відеокамер поліцейських є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права. Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача (співробітником поліції) щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Посилання на здійснення відеофіксації порушення у протоколі ДПР18 №166958 не має.

Відсутність посилання на відеозапис в протоколі про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання співробітниками поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією N 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 р. у справі N 524/5536/17 та від 17 липня 2019 р. у справі N 295/3099/17.

Крім цього, в матеріалах справи міститься рапорт поліцейського СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області.

Вивчивши наданий рапорт суд приходить до висновку, що вказаний рапорт не може бути належним доказом обставин по справі, оскільки у рапорті відсутні дата, місяць та рік його складання.

Згідно постанови від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а (пункт 53) Верховний суд постановив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, так як будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.4 постанови КМУ від 17 грудня 2008 р. №1086 у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.

Згідно п.5 вказаної постанови до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.

Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС України.

Згідно ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, повинна містити відомості про:

дату час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, як свідчить з відеозапису події та матеріалів справи під час проведення дій по виявленню у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції вищенаведені нормативні акти не були дотримані, що призвело до суттєвих порушень прав особи, відносно якої складався протокол.

Так, згідно п.4 Постанови КМУ, п.6 Розділу ІІ спільного Наказу огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Працівником поліції, яким складався даний протокол, вищенаведені положення не враховані, відеозапис, який був долучений до матеріалів справи не відображений у протоколі, не відібрано пояснення свідків, у рапорті, складеному поліцейським, не відображена дата складання.

З огляду на вищенаведене суттєве порушення працівником поліції нормативних актів, що регулюють порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні, а у сукупності достатні докази вчинення правопорушником дій за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що не додержання співробітниками поліції вимог чинного законодавства при оформленні матеріалу провадження про адміністративне правопорушення є підставою для його закриття за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст.278-280, п.1 ч.1 ст.284, 285, ч.2 ст.294 КУпАП України

у х в а л и в:

ОСОБА_1 звільнити від відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі №494/1082/22 - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня її винесення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області.

Суддя: _______________________________________________-