Справа № 366/1814/22
Провадження № 3/366/1477/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2022 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає в АДРЕСА_2 , не працюючої,
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
27 жовтня 2022 року до суду від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 23 жовтня 2022 року в АДРЕСА_2 неналежним чином виконувала батьківські обов`язки відносно двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: зловживає спиртними напоями та не забезпечує належного догляду, вихованням та умов життя дітям.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв та клопотань до суду від ОСОБА_1 не надходило.
Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Враховуючи вище викладене, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, судом відповідно до ст. 280 КУпАП встановлено, що правопорушення мало місце, а в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Вимоги статті 251 КУпАП передбачають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 472393 від 23.10.2022 року;
- її письмовими поясненнями, з яких слідує, що даний факт мав місце;
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , який був свідком події.
Таким чином, на підставі досліджених доказів у їх сукупності суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, і її вина в цьому доведена.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено.
Враховуючи особу порушника, обставини вчинення правопорушення, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 24, 283-285, 184 ч.1 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: Ю.В. Ткаченко