Справа № 748/1137/22 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В. І.
Провадження № 33/4823/472/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року місто Чернігів

Головуючого - судді Демченка О.В.,

захисника Кулініч К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Кулініч К.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 19 червня 2022 року, о 10 год. 32 хв., на 147 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, Чернігівського району, Чернігівської області, керував автомобілем марки Opel Corsa, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу № 592 від 19.06.2022 року, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кулініч К.В. просить постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, адже розгляд справи проводився за відсутності ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений. Крім того, поза увагою суду залишилось клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання з причини зайнятості захисника по іншій справі. Вказує на порушення поліцейськими Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху № 1452/735 від 09.11.2015 року, та наголошує на відсутності у апелянта ознак наркотичного чи іншого сп`яніння на момент зупинки. На думку сторони захисту, пояснення поліцейського, а також його рапорт не можна вважати належним доказом по справі, оскільки він є зацікавленою особою.

В засіданні апеляційного суду захисниця Кулініч К.В. підтримала вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою, апеляційний суд розглянув справу у відсутності особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом справа неодноразово була відкладена за клопотанням захисника Кулініч К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у зв`язку із зайнятістю у інших справах, а також для надання часу на ознайомлення зі справою.

16.09.2022 року захисник Кулініч К.В. під розписку була повідомлена про розгляд справи на 06 жовтня 2022 року на 11 годину. (а.с. 25).

06.10.2022 року об 11 год 16 хв на адресу Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання захисника Кулініч К.В. про відкладення розгляду справи з причини її участі у іншому суді, проте, розгляд справи відбувся у призначений час за відсутності учасників.

Отже, в матеріалах справи наявні дані про те, що у встановленому законом порядку ОСОБА_1 сповіщався про місце і час розгляду справи, і суд вже неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями його захисника, а тому зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для його участі, проте, стороною захисту вкотре подано до суду клопотання про перенесення судового засідання. Все це свідчить про деяке затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі Смирнов проти України зазначено, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п. 6 розділу І вказаної Інструкції… огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу цією Інструкцією не передбачене.

Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 228550 від 27.06.2022 року (а.с. 9), ОСОБА_1 власноруч його підписав та в поясненнях по суті порушення додав, що не згоден.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 1217 від 28.10.2022), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 392 від 19.06..2022 року, виданого лікарем КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», ОСОБА_1 об 11 год. 00 хв. 19.06.2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння. (а.с. 10).

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, як поліцейськими був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , і при спілкуванні з водієм у поліцейських виникла підозра про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, а саме, вбачалися ознаки виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці ока. Поліцейськими запропоновано проїхати на освідування в медичний заклад до лікаря-нарколога, на що водій відповів, що буде проходити огляд за участю свого адвоката. Видно як у медичному закладі у водія за участю захисника було проведено лабораторне дослідження, де згідно Висновку результат огляду показав про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. Даний доказ апеляційний суд вважає беззаперечним, який свідчить про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння та підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що рапорти поліцейських не можуть бути доказами по справі, оскільки вони є зацікавленими особами, не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що поліцейські були упередженими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови ОСОБА_1 і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання цих письмових пояснень недопустимими доказами.

Як вбачається із змісту постанови Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не є однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, позаяк, вказаний документ є належним та допустимим доказом, який має бути оцінений судом у сукупності із іншими наявними у справі матеріали.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається. Апеляційний суд вважає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.254 КУпАП, оскільки він був складений виключно після того, як поліцейські отримали беззаперечні докази перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, для чого необхідно було провести лабораторні дослідження.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кулініч К.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко