Номер провадження: 33/813/737/22
Номер справи місцевого суду: 947/8758/22
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №221822 від 20.02.2022р., ОСОБА_1 20 лютого 2022 року о 12.15 год. в м. Одесі на вул. Інглезі, 6-В, керував автомобілем Toyota Hiace державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду в встановленому законному порядку на місці за допомогою алкотестеру «DRAGER» та проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Також стягнуто судовий збір 496,20 гривень (а.с. 12-13).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 14 червня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови суду він отримав 06 червня 2022 року, про що розписався в матеріалах справи.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року.

Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився.

03 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

Однак, апеляційний суд не вважає доцільним відкладення розгляду даної справи та відмовляє в задоволенні клопотання, оскільки на його підтвердження не наданого жодних доказів.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, слід зазначити, що представник ОСОБА_1 адвокат Ващіліна Н.С. була сповіщена про розгляд справи ще 28 червня 2022 року, про що особисто розписалась в матеріалах справи, а тому останні мали достатньо часу для надання суду додаткових пояснення щодо суті справи, у разі необхідності.

Апеляційний суд ніяким чином не обмежує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки останній скористався своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, скористався правом на захист, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доводів, викладених в апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №221822 від 20.02.2022р. (а.с. 2);

2)письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.02.2022р. (а.с. 4);

3)направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.02.2022р., згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а.с. 8);

4)розпискою ОСОБА_2 , згідно якої вона зобов`язалась забрати автомобіль Toyota Hiace д/н НОМЕР_1 , та не допускати ОСОБА_1 до керування транспортними засобами (а.с. 6);

5)відеозаписом із портативних відеореєстраторів працівників поліції 475097, 475762, 470620 (диск а.с.7).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 20 лютого 2022 року о 12.15 год. в м. Одесі на вул. Інглезі, 6-В, керував автомобілем Toyota Hiace державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та відмовився від проходження огляду в встановленому законному поряду, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 складений з порушенням чинного законодавства, тому, що в ньому формально викладена суть правопорушення та не конкретизована його фабула, оскільки зазначене спростовується безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №221822 від 20.02.2022р., в якому чітко викладена суть вчиненого адміністративного правопорушення, а саме те, що: 20 лютого 2022 року о 12.15 год. в м. Одесі на вул. Інглезі, 6-В, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Hiace державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, та від проходження огляду в встановленому законному порядку на місці за допомогою алкотестеру «DRAGER» та проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився.

Вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою, а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала.

В зазначеному протоколі чітко викладено суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначено пункт Правил дорожнього руху України, який був порушений та норму КУпАП, якою встановлено адміністративна відповідальність.

Апеляційний суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги відносно того, що відеозапис із портативного відеореєстратора працівника поліції створений ОСОБА_3 , а протокол про адміністративне правопорушення було складено лейтенантом Віхровим С.О., оскільки зазначене не має суттєвого правового значення, та не може бути підставою для закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. Також, підтверджує обставини, викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення.

Наданий працівниками поліції відеозапис з портативного відеореєстратора апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та приймає його до уваги, оскільки, надаючи такі докази, уповноважена особа виконувала свій обов`язок, передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів, та немає значення ким саме з уповноважених осіб він був створений.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої, на місці подій заперечував факт вживання алкогольних напоїв, та взагалі не мав ознак алкогольного сп`яніння, а тому в працівників поліції не було підстав складати відного нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та ґрунтуються на особистому тлумаченні норм права, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 притягується до відповідальності саме за відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно із п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, відносно того, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , а прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої був останній, тому за приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутня відповідальність за дії особи, яку працівники поліції не зупиняли, з огляду на наступне.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 передбачено адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також особи, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження такого.

Отже, виходячи із аналізу вищезазначеної норми дійсно суб`єктом даного правопорушення є виключно, особа, яка керує транспортним засобом.

При цьому, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема розпискою ОСОБА_2 , згідно якої вона зобов`язалась забрати автомобіль Toyota Hiace д/н НОМЕР_1 , і не допускати ОСОБА_1 до керування транспортними засобами та відеозаписом із портативних відеореєстраторів.

Крім того, особисто ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 20.02.2022р., та в апеляційній скарзі підтверджує факт керування 20 лютого 2022 року о 12.15 год. в м. Одесі на вул. Інглезі, 6-В, автомобілем Toyota Hiace д/н НОМЕР_1 , та факт ДТП за його участю, а тому в даному випадку ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не має значення, що працівники поліції безпосередньо не зупиняли його.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький