П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Наумова С.В.,

при секретарі Денисюк А.С.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Повшука В.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, за ст. 173 КУпАП,-

- зміст ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 054999 від 22.10.2022 року, о 09 год. 40 хв., 22.10.2022, в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , вчинив дрібне хуліганство, а саме: нецензурно лаявся, образливо чіплявся до працівника поліції ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок.

Вказані вище дії ОСОБА_1 поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП НП України Галяс Д.С., кваліфіковані за ст. 173 КУпАП - дрібне хуліганство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не визнав. Суду пояснив, що у вказаний у протоколі час та день, він перебуваючи на військовій службі та виконуючи безпосередні службові обов`язки, виїхав на місце ракетного обстрілу по інфраструктурі м. Рівне, на вул. Млинівська. За вказівкою працівника поліції залишив свій автомобіль у вказаному йому місці. В подальшому виникла необхідність прослідувати для з`ясування обставин справи в інше місце влучання ракети. Однак працівник поліції запропонував йому об`їхати місце ураження по вул. Млинівська. Розвертаючись на своєму автомобілі в напрямку вул. Біла, побачив, як збоку пасажира під час руху автомобіля невідома йому особа відкрила двері. Він сказав йому, щоб той не створював аварійну ситуацію, на що невідома йому особа наказала йому стати збоку. Після чого з боку водія до нього підійшов працівник поліції в цивільній формі та без будь-яких пояснень взяв його за комір куртки і наказав іншим працівникам поліції затримати його. В подальшому його витягнули з автомобіля, одягнули спецзасоби допустивши ряд порушень та доставили його у відділ поліції для складання протоколу. При цьому він нецензурної лайки не використовував, та ніяких хуліганських дій не вчиняв. Тому просив суд провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Повшук В.І. в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України N 10 від 22грудня 2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 288/1158/16-к підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти. При цьому хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

Сам лише факт висловлювання особою нецензурної лайки без настання наслідків, які свідчать про порушення громадського порядку та спокою громадян, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ст. 173 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого ст. 173 КУпАП, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 054999 від 22.10.2022 та пояснення працівника поліції.

Стаття 251 КУпАП визначає, серед інших, протокол про адміністративне правопорушення, як джерело доказів. Протокол є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, являє собою лише початковий правовий висновок щодо певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, а обставини викладені в ньому повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів у суду. Таких доказів суду не надано.

Відеофіксація події та пояснення свідків в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі N 36673/04 "Малофєєва проти Росії" та від 20.09.2016 року у справі N 926/08 "Карелін проти Росії", Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України (ст. 62) та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

5) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

6) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

7) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

8) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, в діях ОСОБА_1 щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак провадження у справі слід закрити, за відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 173, п. 1 ч. 1 ст. 247, 256, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, 294 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов