Дата документу Справа № 336/5578/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5578/21 Головуючий в 1 інст. Савеленко О.А.
Провадження №33/807/167/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Стецюка В.І., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Стецюка В.І. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07.07.2021 року о 23 год. 35 хв. в м. Запоріжжя по вулиці Чарівній, 110, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 (0075). Результат 1.5 проміле, тест №1043. Від керування транспортним засобом відсторонений, автомобіль припаркований без порушень ПДР, про повторність попереджений. Вказаними діям особа, що притягається до адміністративної відповідальності, порушив п. 2.9а ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Стецюк В.І. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що поліцейським, який склав протокол не були виконані вимоги, передбачені ст.256 КУпАП, зокрема порушено право на захист внаслідок ненадання ОСОБА_2 можливості користуватися послугами перекладача та адвоката. ОСОБА_3 не володіє українською мовою, а згідно :ст.274 КУпАП, поліцейські в обов`язковому порядку були зобов`язані забезпечити при складанні протоколу участь перекладача з української мови на його рідну (турецьку) мову, дані обставини призвели до порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, посвідка на проживання в Україні не підтверджує факт володіння ОСОБА_4 українською та російською мовами. На думку сторони захисту освідування ОСОБА_1 за допомогою «Alcotest Drager» проводилось з грубим порушенням Інструкції № 1452/735. Так, поліцейський не залучив до участі в огляді (освідуванні) ОСОБА_1 свідків, які б були незалежними очевидцями як його стану, так і всіх процедур, які проводились. Крім того, процес фіксування складання протоколу стосовно ОСОБА_1 вівся не безперервно до його завершення, а фрагментарно, в протоколі не зазначено повне найменування технічного засобу, інвентарний номер, тип та модель носія, що апелянт також вважає порушенням. Після освідування ОСОБА_5 працівником поліції не запропоновано, що в разі незгоди з результатами, він може пройти освідування в медичному закладі і проїхати в медичний заклад. Звертає увагу, що направлення було складено після складання протоколу, що свідчить про упередженість поліцейського та навмисне порушення прав Акчай. Просить постанову суду скасувати провадження у справі ОСОБА_6 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_7 про апеляційний розгляд справи в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Стецюка В.І., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_7 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_7 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Стецюка В.І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 266464 від 08.07.2021 року та визнаних судом доведеними підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗ НПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, результатом тесту Alcotest Drager 6820 (0075), який складає 1.15 проміле, де особою, яку тестують записаний саме ОСОБА_2 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_2 , відповідно якого останній зазначає, що з результатами згодний; відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, зокрема огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводться у присутності двох свідків.

При цьому, за положеннями ч. 3 ст. 266 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відбувається на місці зупинки водія і лише у разі його відмови від проходження такого огляду або у випадку незгоди з отриманими результатами цей огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Слід зауважити на вимогах п. 2.5 ПДР України, згідно яких на водія покладається обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану, зокрема алкогольного сп`яніння.

Із відеозапису події вбачається, що працівники поліції їдуть за транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупиняється із нього виходить водій. Працівник поліції повідомляє причину зупинки, а саме автомобіль рухався без ближнього світла та включених габаритах. Під час розмови з водієм працівником поліції було виявлено, що останній перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому, водій на запитання про вживання алкоголю, повідомив, що вживав шампанське (3-4 келихи).

Далі, на пропозицію працівників поліції, ОСОБА_8 добровільно пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 1,5 проміле. При цьому ОСОБА_9 з результатом такого огляду погодився, що підтвердив своїм підписом у роздруківці результатів тесту.

Оскільки ОСОБА_8 з результатами тесту погодився, вказував, що не правий, що вживав алкоголь, тому працівники поліції правомірно не пропонували йому проїхати до медичного закладу, що узгоджується із положеннями ст. 266 КУпАП.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_7 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Доводи автора апеляції, що огляд ОСОБА_7 відбувалася без залучення двох свідків не є підставою для визнання процедури проведеного огляду таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП у зв`язку з наступним.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП в редакції, яка вже діяла станом на час скоєння даного правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, огляд ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спец приладу Драгер та був зафіксований на нагрудній камері працівників поліції, якими вони забезпечені, а тому апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості.

Посилання, що відеозапис не належний доказ у справі через відсутність у протоколі відомостей щодо найменування технічного засобу, інвентарний номер, тип та модель носія слід відхилити, оскільки даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_7 .

Апеляційний суд зауважує, що переривання в часі запису є незначною та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу.

Посилання апелянта щодо не вжиття працівником поліції заходів для надання водію правової допомоги слід визнати необгрунтованими, так як відомостей стосовно того, що поліцейські чинили ОСОБА_5 будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні. При цьому на працівника патрульної поліції нормами КпАП не покладений обов`язок надати захисника, встановлена ст. 266 КпАП процедура проходження відповідного медичного огляду також не передбачає обов`язкового залучення захисника.

Що стосується тверджень захисника про порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки йому не було забезпечено перекладача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними.

Так, дослідивши технічний носій, на якому зафіксовано обставини зупинки, спілкування водія із працівниками патрульної поліції, та проходження ОСОБА_10 огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановлено, що працівник поліції спілкувався з ОСОБА_10 на російській мові, тобто мовою, якою останній володіє на достатньому рівні, оскільки ОСОБА_8 брав активну участь у розмові (зокрема вказував про вживання 3-4 келихів шампанського, вказував, що він не правий що вживав алкоголь). Спілкування свідчить про те, що ОСОБА_8 з достатньою повнотою розумів коло питань, які вирішувалися та обговорювалися, а тому, на думку апеляційного суду, порушень його прав допущено не було.

На переконання апеляційного суду сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_7 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Отже, на переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_7 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Стецюка В.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник