справа № 208/6609/22
№ провадження 3/208/2513/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Переверзова І.О.:

особи, відносно якої надійшов адміністративний матеріал, - ОСОБА_1 ,

адвоката Переверзева І.В.,

розглянув відкритому судовому засіданні, у місті Кам`янське Дніпропетровської області адміністративну справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лозова Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання АДРЕСА_2 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, осіб на утриманні не має, холостий,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011095 від 19.11.2022 року, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011095 від 19.11.2022 року, слідує, що 19.11.2022 року приблизно о 02:25 годині в м. Кам`янське по пр. Гімназичному біля будинку № 25, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків та лікаря, на місці проводилась відеофіксація на бодікамеру № 4674, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що він в комендантську годину вирішив переставити автомобіль під свої вікна, де він мешкає, бо там звільнилось місце, алкоголь він не вживав, на вимогу поліцейських пройти освідчення на стан сп`яніння, погодився пройти таке обстеження в медичному закладі, куди він разом з працівниками поліції поїхав, тому вважає, що не порушував ніякого пункту вимог правил дорожнього руху. Потім працівники склали протокол, з яким він був не згодний про що відразу написав в протоколі.

Адвокат Переверзев І.В. надав до суду клопотання в якому просив суд закрити провадження по справі, яке було долучено до матеріалів справи, та просив суд провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у в`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в його діях, оскільки під час перегляду відеозапису на диску з`ясувалось, що на вказаному відеозаписі відсутнє відображення обставин щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. На відеозаписі взагалі відсутні обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зокрема, на відеозаписі, відзнятому на особистий мобільний телефон одного з поліцейських, видно, як автомобіль рухається з пасажиром, однак яка саме особа перебуває за кермом - неможливо встановити також на відеозаписі відсутні події, за яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. Також у протоколі серії ААБ № 011095 від 19.11.2022р., відсутні відомості про жодного свідка, як і підпис жодного свідка. Разом з тим, до протоколу долучено письмові пояснення нібито від імені свідка ОСОБА_2 , однак вказані пояснення написані самим поліцейським, а запис «свідка» про те, що текст пояснень з його слів записано вірно та ним прочитано відсутній. І, як вже вище зазначено, протокол серії ААБ № 011095 від 19.11.2022р. не містить ані прізвища, ані адреси, ані підпису «свідка» ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що ніякого свідка працівники поліції не залучали. До того ж, якщо працівник поліції в якості доказу відмови особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння посилається не на відеозапис, а на свідків, то таких свідків має бути щонайменше двоє. Однак, як вище зазначено, в матеріалах про адміністративне правопорушення міститься пояснення лише одного свідка, який, не зазначений у самому протоколі. Крім того вулиця, якою рухався автомобіль - не проспект Гімназичний, а вулиця Костельна, яка примикає до проспекту Гімназичного, таким чином, особа, яка склала протокол серії ААБ №011095 від 19.11.2022р. неправильно визначила місце скоєння правопорушення, що суперечить вимогам статті 256 КУпАП, якою встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого - місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Також є помилковими відомості про час вчинення правопорушення, в протоколі серії ААБ № 011095 від 19.11.2022 р. та час складання Направлення на медичний огляд, як вбачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02 год. 25 хв. а сам протокол складено о 02 год. 30 хв. При цьому, з моменту зупинки автомобіля до візиту в Міську лікарню № 1 об`єктивно не могло пройти лише 5 хвилин. Тому вважають відомості в протоколі щодо часу вчинення правопорушення спотвореними. Звертаючи увагу на зміст Направлення на медичний огляд, долучене до протоколу, вбачається, що воно складене працівником поліції ОСОБА_3 о 01 год. 35 хв., тобто майже за годину до того, як був зупинений автомобіль Тойота Авенсіс, д.н.з. НОМЕР_2 . Крім того, в Направленні на огляд водія від 19.11.2022р., в графі «У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою МВС, виявлені ознаки сп`яніння:» працівник поліції не зазначив жодної з ознак сп`яніння, передбачених пунктом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, таких, як запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У лікарні ОСОБА_1 під наглядом лікаря та медсестри двічі пройшов тест на алкотестер Драгер, однак алкотестер не відобразив результату у вигляді кількості проміле. Лікар у міській лікарні, який проводив огляд, після прибуття у заклад спитав у поліцейських - навіщо вони привезли ОСОБА_1 , адже в нього відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння. Поліцейські відповіли лікарю, що хочуть про всяк випадок перевірити, адже особа перебувала на вулиці під час комендантської години. Після цього, поліцейські почали вимагати від ОСОБА_1 здати кров на аналіз, на що ОСОБА_1 почав пояснювати, що в нього гемофобія - вроджений страх перед кровотечою, переливанням крові, кривавими ранами, втратами крові чи кров`яним тиском. Після цого, поліцейські припинили наполягати на здачі крові та склали протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою від проходження медичного огляду. Вважають, що вимоги працівників поліції здати кров, є протиправними з огляду на наступне.

Згідно п. 12 розділу III «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. А пунктом 13 вказаної інструкції встановлено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. ОСОБА_1 не відмовлявся (хоча йому ніхто й не пропонував) від використання своїх слини, сечі чи змивів з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Проте посадова особа органів поліції не відсторонювала ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, видавши останньому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що зазначено в протоколі серії НОМЕР_3 від 19.11.2022р. Враховувати, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.І ст.130 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, його адвоката, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у :

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та при виявлені у нього зовнішніх ознак сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Як зазначив у своїх поясненнях ОСОБА_1 , під час складання протоколу, в графі пояснення особи, яка притягається до відповідальності, власноруч написав, що він не згоден з висновками зробленими працівниками поліції в протоколі, оскільки він знаходився за адресою АДРЕСА_3 , перепарковував власну автівку на вільне місце у дворі у комендантський час, ближче до власних вікон. Не пив, був в абсолютній свідомості, не відмовлявся від проходження алкотеста, не відмовлявся від проходження обстеження і у медичному закладі, куди був доставлений співробітниками поліції, та де у їх присутності та присутності медпрацівників двічі продув прибор Драгер, але він не показав наявність алкоголю, відповідно він не відмовлявся від такого проходження.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі за текстом - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі за текстом - Порядок).

Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія на визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Із вищезазначених приписів чинного законодавства України вбачається, що працівники поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинні запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п.2 ч.1 розділу VII вищезазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, а саме.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 (зі змінами) огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ст. 266 КУпАП та відповідно до п.6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 - водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011095 від 19.11.2022 року, слідує, що 19.11.2022 року приблизно о 02:25 годині в м. Кам`янське по пр. Гімназичному біля будинку № 25, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків та лікаря, на місці проводилась відеофіксація на бодікамеру № 4674, що не відповідає обстановці.

Згідно до пояснинь ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» тестування не проводилося, приїхав у медичний заклад останній погодився пройти обстеження двічі пройшов тест на алкотестер Драгер, однак алкотестер не відобразив результату у вигляді кількості проміле. Після цього, поліцейські запропонували ОСОБА_1 здати кров на аналіз, на що ОСОБА_1 пояснив, що в нього гемофобія - вроджений страх перед кровотечою, переливанням крові, кривавими ранами, втратами крові чи кров`яним тиском, від інших досліджень ОСОБА_1 не відмовлявся, з використанням слини, сечі чи змивів з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук, хоча йому ніхто не пропонував пройти таке обстеження.

Як вбачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02 год. 25 хв. а сам протокол складено о 02 год. 30 хв., з моменту зупинки автомобіля до візиту в Міську лікарню № 1, не могло пройти лише 5 хвилин. Направлення на медичний огляд, яке долучене до протоколу, складене працівником поліції ОСОБА_3 о 01 год. 35 хв., тобто майже за годину до того, як був зупинений автомобіль Тойота Авенсіс, д.н.з. НОМЕР_2 , також в Направленні на огляд водія від 19.11.2022р., в графі «У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою МВС, виявлені ознаки сп`яніння:» працівник поліції не зазначив жодної з ознак сп`яніння.

Крім того до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011095 від 19.11.2022 року, був долучений диск з відеофіксацією правопорушення, під час перегляду відеозапису на диску, видно, як автомобіль рухається з пасажиром, однак яка саме особа перебуває за кермом - неможливо встановити, також на відеозаписі відсутня фіксація події, де водій транспортного засобу встановлений як ОСОБА_1 , та що після виявлення у нього співробітниками ВРПП Кам`янського РУП зовнішніх ознак сп`яніння, відмовляється від проходження медичного огляду, як за місцем події, так і в медичному закладі, при цьому свідкі події та обставин відображених за змістом протоколу відсутні.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту процедури розгляду справи, суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи та надати оцінку діям особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Постанова від 30 травня 2018 року у справі № 175/1982/16-а (2а/175/10/16). У цій справі належних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, стороною поліції не надано, а тому склад правопорушення в діях ОСОБА_1 недоведений належним та допустимим доказом.

Оцінюючи протокол по даній справі на предмет його обґрунтованості, суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено ОСОБА_1 , жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Крім того з Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому інспектором ВРПП зазначена відмова від проходження цього огляду за допомогою алкотестеру «Драгер», не вбачається інформації про дату та час складання цього акту.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння він не керував та від проходження не відмовлявся - не спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Вищезазначені істотні порушення норм чинного законодавства при провадженні у справі про адміністративне правопорушення свідчать про недотримання працівниками поліції норм чинного законодавства щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 та унеможливлюють встановлення даних, поза розумним сумнівом, про його винуватість у інкримінованому йому правопорушенні. Окрім цього, суду не надано достатню кількість інших доказів, на основі яких, можна було б, поза розумним сумнівом, встановити у діях останнього наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки суд встановив порушення поліцейським вимог ч.5 ст. 266 КУпАП, за замістом якої огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 011095 від 19.11.2022 року, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на його підставі здійснюється розгляд справи по суті, суд визнає неналежним та недопустимим доказом винуватості особи, щодо якої він складений.

Отже, при розгляді даної справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення (Постанова ВС від 08 липня 2020 року справа № 463/1352/16-а ) всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За змістом ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Отже, відповідно до статті ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст.ст.283-285,294 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лозова Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання АДРЕСА_2 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, осіб на утриманні не має, холостий, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011095 від 19.11.2022 року, - з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Івченко Т. П.