Провадження №: 3/755/6567/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2022 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, який займає посаду стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла справа про адміністративне правопорушення з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП.

Як убачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення № 623 від 18 листопада 2022 року: «14.11.2022р. приблизно о 10 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_1 , під час проходження медичного огляду, самовільно залишив територію Київського військового госпіталю. Пошуки солдата ОСОБА_1 результатів не дали, на дзвінки не відповідав.

18.11.2022р. о 10 годині 45 хвилин солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування свого підрозділу. Отже, солдат ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 4 статті 172-11 КУпАП.

За таких підстав особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, є особою, що вчинила правопорушення в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.

Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, а саме воєнного стану, що підвищує його суспільну небезпеку.

Таким чином, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією старший солдат ОСОБА_1 , у порушення вимог 11, 12, 16, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», нехтуючи своїми функціональними обов`язками, вчинив діяння в умовах особливого періоду, що виразилось у самовільному залишенні лікувального закладу тривалістю до десяти діб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП визнав повністю, щиро розкаявся, надав детальні пояснення про обставини справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення № 623 від 18 листопада 2022 року, у витягах з наказів Командира військової частини НОМЕР_1 ; у рапортах командира 4 роти охорони 3 батальйону капітана ОСОБА_2 ; у поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; у пояснювальній ОСОБА_1 , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, - суддя приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем та має право на пільги встановлені законодавством України, а відтак, звільняється від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 172-11, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Л.А. Мельниченко