Єдиний унікальний номер судової справи 489/23/22
Номер провадження 33/812/214/22 Головуючий у місцевому суді: Губницький Д.Г.
Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Коренко Тетяни Володимирівни на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №110585, який надійшов на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва і був складений 16 грудня 2021 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 16 грудня 2021 року о 21 год. 30 хв. в місті Миколаєві по вулиці Миколаївській, №38, керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Mercedes-Benz 316 CDI ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вжив після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16 грудня 2021 року о 21 год. 20 хв. в місті Миколаєві по вулиці Миколаївська, №34Б, за його участю, алкоголь, що підтверджується тестом №2418 від 16 грудня 2021 року, результат огляду становить 1,81 проміле, чим порушив п.п.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 04 листопада 2022 року захисник ОСОБА_1 адвокат Коренко Т.В. направила поштою апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначено, що постанова районного суду не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з огляду на недоведеність та неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Особа, яка подала апеляційну скаргу стверджує, що вина ОСОБА_1 не підтверджена, оскільки він не був учасником дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). В матеріалах справи відсутні докази керування ним відповідним транспортним засобом як учасником ДТП. Постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не набрала законної сили, та на момент подання апеляційної скарги оскаржується в суді апеляційної інстанції.

Також в апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що суд не з`ясував всіх обставин справи, не звернув уваги на те, що поліцейським при розгляді справи були порушені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки поліцейський не провів підготовку до розгляду справи, постанову склав у патрульному автомобілі, не оголосив якою посадовою особою розглядається справа, не вирішив клопотання та не дослідив докази, не вислухав осіб, які брали участь у розгляді справи, чим порушив вимоги ст.278,279 КУпАП щодо розгляду справи.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Коренко Т.В. не з`явилися. Захисник направив на адресу апеляційної інстанції заяву про розгляд справи у її відсутність, а також відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, та враховуючи, що захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п.«є» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Невиконання вимог п.п.«є» п.2.10 ПДР утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Зокрема, ч.4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ №110585, який надійшов на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва і був складений 16 грудня 2021 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 16 грудня 2021 року о 21 год. 30 хв. в місті Миколаєві по вулиці Миколаївській, №38, керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі Mercedes-Benz 316 CDI ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вжив після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16 грудня 2021 року о 21 год. 20 хв. в місті Миколаєві по вулиці Миколаївська, №34Б, за його участю, алкоголь, що підтверджується тестом №2418 від 16 грудня 2021 року, результат огляду становив 1,81 проміле, чим порушив п.п.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав, письмово зазначивши, що надасть пояснення у суді. Роздруківка тестування на алкоголь з допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 підписана ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Огляд водія на стан сп`яніння фіксувався працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому зазначення свідків у протоколі та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на приписи ч.2 ст.266 КУпАП не вимагається.

Того ж дня, водій ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 16 грудня 2021 року приблизно о 21 год. 00 хв. він керував транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Mercedes-Benz 316 CDI ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після зміни на маршрутному таксі №29 та з кінцевої зупинки, що знаходиться в мікрорайоні Кульбакіно направився в бік свого місця проживання. Біля будинку за №34-Б по вулиці Миколаївській зачепив транспортний засіб автомобіль марки і моделі Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив з ним зіткнення, не зупиняючись продовжив рух до будинку за №38 по вулиці Миколаївській, де припаркував свій транспортний засіб. В салоні свого автомобіля, після ДТП, ОСОБА_1 вживав спиртні напої, а саме 0,8 літрів горілки та через деякий час до нього підійшли працівники поліції та повідомили його, що він здійснив ДТП. В поясненнях водій також зазначив, що він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами огляду якого, встановлено показник 1,81 проміле, з результатом згоден та до медичного закладу проїхати відмовляється.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини та письмові пояснення ОСОБА_1 повністю підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, результатом тесту №2418 Alcotest Drager 6810 (результат тесту 1,81 проміле), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

При цьому, до пояснень, викладених в апеляційній скарзі, та письмових пояснень водія ОСОБА_2 , стосовно того, що ОСОБА_1 не був учасником ДТП, що мала місце 16 грудня 2021 року, апеляційний суд відноситься критично, так як вони спростовуються матеріалами даної справи.

Так, згідно копій протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №301749 та серії ААБ №147256 убачається, що 16 грудня 2021 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz 316 CDI ПЕ, реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Миколаєві по вулиці Миколаївській, №34-Б, здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п.«а» п.2.10, п.п.«б» п.2.3, п.13.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року (постанова зареєстрована 11 жовтня 2020 року, оприлюднена 12 жовтня 2022 року) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ст.122-4 КУпАП та закрито провадження у справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року (постанова зареєстрована 08 листопада 2020 року, оприлюднена 09 листопада 2022 року) вказану постанову районного суду залишено без змін.

Також, зі змісту відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівників поліції вбачається, що коли працівники поліції під`їхали до транспортного засобу ОСОБА_1 , останній в розмові з ними підтвердив, що був учасником ДТП та в подальшому саме після ДТП вживав спиртні напої.

Крім того в матеріалах справи наявні вищевказані письмові пояснення ОСОБА_1 від 16 грудня 2021 року, в яких він також підтвердив факт ДТП, залишення ним місця ДТП та вживання спиртних напоїв після неї.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Будь-яких додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції крім тих, які були досліджені судом першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Також підлягають відхиленню посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування обставин справи поліцейським та недотримання ним прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді адміністративної справи, неналежну підготовку до розгляду справи.

Так, поліцейський не розглядав адміністративну справу, а складав протокол про адміністративне правопорушення, який оформлений належним чином та в ньому міститься посилання на роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, отримав пояснення від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи сукупність доказів судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у вживанні, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, є порушенням п.п.«є» п.2.10 ПДР та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Доводи апеляційної скарги, фактично зводяться до заперечення участі ОСОБА_1 у ДТП. Між тим, як зазначено вище, постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, було встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яка мала місце 16 грудня 2021 року.

Інших доводів на спростування вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.п.«є» п.2.10 ПДР апеляційна скарга не містить.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.130 КУпАП як вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Коренко Тетяни Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова