ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 33/818/1324/22 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, без участі інших учасників по справі, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.11.2021 року о 12.25 год. в м. Харків, пр. Перемоги, 61-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР «ОНД» відмовився пройти у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 року та провадження по адміністративній справі відносно нього за притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на відсутність встановлених судом обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді вказаної справи. Вважає, що в справі відсутні докази його вини. В протоколі не наведені його пояснення та не дана їм юридична оцінка. Крім того, не вказані обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Вказав, що постанова суду не має жодного доказу того, що він керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння і що він мав ознаки наркотичного сп`яніння та відмовлявся від проходження перевірки на стан сп`яніння, ніяким чином не доказує того, шо він керував автомобілем.

Крім того, вказує, що ним надавалася заява по пошті про неявку до судового засідання з поважної причини, а саме знаходження у зоні бойових дій, що позбавило його права захисту своїх інтересів в суді. Вважає висновки суду припущенням того, що він міг керувати автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, проте жодного доказу з цього приводу не наведено. В поясненнях свідків також відсутні свідчення про те, що він керував автомобілем, а вказано лише те, що він нібито знаходився в стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати та провадження відносно нього закрити.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 та його захисникв судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Будь-яких клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що 16.11.2021 року о 12.25 год. в м. Харків, пр. Перемоги, 61-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 , який належить ПАТ «Кременчукм`ясо» із ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР «ОНД» відмовився пройти у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 16.11.2021 року вказані свідки були запрошені поліцією засвідчити факт освідування громадянина ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. В присутності вказаних свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченка, 28 (а.с.5,6).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 295445 від 16.11.2021 року (а.с.1), який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів, який складений з дотриманням всіх процесуальних вимог інспектором УПП; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що містяться в матеріалах справи на а.с. 5,6, які пояснили та підтвердили як свідки, що 16.11.2021 в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився; диск з відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження інспекторів патрульної поліції АЛ 5515, на якому зафіксовано фактичні обставини, викладені в даній постанові (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2021 року (а.с.4).

Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що ОСОБА_1 не заперечує сам факт керування автомобілем, вказуючи при цьому, що він намагався припаркувати своє авто біля магазину «РОСТ». В своїх поясненнях в протоколі він зазначив, що не вживав наркотичних засобів. Однак в присутності понятих, на пропозицію поліцейських пройти медичне обстеження відмовився. Працівники поліції дійсно запропонували водієві автомобіля ГАЗ 3302 н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, однак останній відмовився від проходження в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.

Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.

Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення слідчої перевірки, до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, - проводиться лише у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пункт 4 Розділу І цієї Інструкції встановлює перелік певних ознак наркотичного сп`яніння, якими є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що свідчить про відсутність порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 16.11.2021 року о 12.25 год. в м. Харків, пр. Перемоги, 61-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

За таких обставин, з урахуванням того, що дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із скаргою в порядку, визначеному КАС України, хоча мав для цього достатньо часу, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апелянта.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило