Справа № 149/2436/22
Провадження №3/149/1365/22
Номер рядка звіту 146
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

10.09.2022 о 16:45 в м. Хмільник по вул. Небесної Сотні, 47 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Міцубісі Аутлендер", д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання обгону а/м "Шкода Октавія" д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутнуму напрямку та який виконував поворот ліворуч при увімкненому покажчику лівого повороту, допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, після чого водій автомобіля Міцубісі Аутлдендер не впорався з керуванням та здійснив зіткнення зі службовим автомобілем ДСО "Фольцваген Поло", д.н.з. НОМЕР_4 , який мав намір виїхати з місця паркування. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушено вимоги п. 14 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що за дорожньої обстановки, що склалася, водій автомобіля "Шкода Октавія" ОСОБА_2 , увімкнувши покажчик правого повороту, продовжив рух прямо, різко увімкнув лівий покажчик повороту, різко змінив напрям руху і почав маневр повороту вліво. Оскільки на такі обставин ОСОБА_1 не розраховував, то не міг уникнути зіткнення. В цілому вважає, що саме ОСОБА_2 винен у даному ДТП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Костюк С. М. просив справу відносно його підзахисного закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись, зокрема, на неточності у оформлені матеріалів справи, а також недостатність сукупності доказів для встановлення у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні і письмових поясненнях вважає, що саме ОСОБА_1 не дотримався ПДР за дорожньої обставноки, що склалася. Зокрема повідомив, що рухався на а/м "Шкода Октавія" по вул. Небесної Сотні і мав намір здійснити поворот ліворуч. Перед початком маневру увімкнув відповідний покажчик лівого повороту, зменшив швидкість і з крайньої лівої частини почав маневр повороту ліворуч, при цьому спостерігаючи, що автомобіль "Міцубісі Аутлендер" рухається позаду нього в цій же смузі руху. В цей час відчув удар у ліву частину автомобіля, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху і зупинився біля узбіччя. Після того бачив автомобіль "Міцубісі Аутлендер" та автомобіль "Фольцваген Поло", які мали механічні пошкодження.

Суддя, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За клопотанням адвоката Костюка С. М. у справі було проведено судову автотехнічну експертизу. Згідно з висновком експерта від 30.11.2022 №СЕ-19/102-22/16316-ІТ, що надійшов до суду 02.12.2022, в результаті проведених досліджень експерт вважає, що в даній дорожній обстановці можливі два варіанти. При умові, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем "Шкода Октавіа", автомобіль "Міцубісі Аутлендер" вже перебував на смузі зустрічного руху, виконуючи маневр обгону, дії водія а/м "Міцубісі Аутлендер" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. 12.3 ПДР, а дії водія а/м "Шкода Октавіа" д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 з технічної точки зору регладентувалися вимогами п. 10.1 ПДР (Варіант 1). При умові, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем "Шкода Октавіа", автомобіль "Міцубісі Аутлендер" рухався в межах своєї смуги руху без зміни напрямку руху позаду а/м "Шкода Октавіа", дії водія а/м "Міцубісі Аутлендер" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. 10.1, 14.2б ПДР, а дії водія а/м "Шкода Октавіа" д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 з технічної точки зору регладентувалися вимогами п. 12.3 ПДР (Варіант 2).

За умов Варіанту 1 в заданій дорожній обстановці за умови, що в момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_1 автомобіль "Шкода Октавіа" в межах габаритної довжини а/м "Міцубісі Аутлендер" (тобто вони майже порівнялися між собою), в діях водія автомобіля а/м "Міцубісі Аутлендер" ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, а в діях водія а/м "Шкода Октавіа" ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

За умов Варіанту 2 в заданій дорожній обстановці за умови, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем "Шкода Октавіа" а/м "Міцубісі Аутлендер" рухався в межах своєї смуги без зміни напрямку руху позаду автомобіля "Шкода Октавіа", в діях водія автомобіля а/м "Міцубісі Аутлендер" ОСОБА_1 вбачається невідповідностей вимогам п.10.1, 14.2б ПДР, а в діях водія а/м "Шкода Октавіа" ОСОБА_2 не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР. З технічної точки зору невідповідність водія ОСОБА_1 вимогам п.п. 10.1, 14.2б ПДР перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

При проведенні експертизи відеозапис, доданий до матеріалів справи, експертом не досліджувався. Аналіз схеми огляду місця ДТП не дає можливості встановити, який із транспортних засобів розпочав раніше зміщатися та рухатися по зустрічній смузі руху, тобто підтвердити чи спростувати покази водіїв експертним шляхом не видається за можливе.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила згідно з п. 1.4 ПДР України. Відповідно до п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР). Перед початком обгону відповідно до п.п. 14.2б ПДР водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Згідно з визначенням, що міститься в п. 1.10 ПДР, небезпека для руху - це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку. Перешкода для руху - це нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу. Обгоном є випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а встановив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою.

Адміністративним правопорушенням (проступком) згідно зі статтею 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст.ст. 10, 11 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зауважує, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31).

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Однак, заперечення обставин і фактів, які є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення, а також посилання на винуватість іншої особи у вчиненні ДТП, належить підтверджувати належними і допустимими доказами, які можуть бути оцінені і перевірені судом у сукупності та взаємозв`язку між собою. Суд при розгляді справи із додержанням засад об`єктивності та неупередженості може вживати заходів для витребовування доказів, якщо існують перешкоди для їх надання особою. Однак саме особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 послідовно заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та у вчиненні ДТП, посилаючись на те, що саме дії водія ОСОБА_2 спричинити його. В контексті висновку експерта він посилався на варіант 1.

З наданих ОСОБА_1 письмових пояснень вбачається, що автомобіль "Шкода Октавіа" знизив свою швидкість приблизно до 30 км/год та включив правий покажчик повороту. ОСОБА_1 розцінив це як намір водія а/м "Шкода Октавіа" припаркуватися з правого краю проїжджої частини, тому, переконавшись у відсутності перешкод, увімкнув лівий покажчик повороту і почав здійснювати обгін а/м "Шкода Октавіа". Під час обгону, коли автомобіль ОСОБА_1 порівнявся з а/м "Шкода Октавіа", він побачив, як на його лівому боковому дзеркалі загорівся покажчик лівого повороту, водій а/м "Шкода Октавіа" здійснив різкий маневр повороту ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів.

Однак, вказані пояснення спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом із зовнішніх камер, на яких зафіксовано, що водій автомобіля а/м "Шкода Октавіа" рухався з увімкненим покажчиком лівого повороту і поступово зменшував швидкість (від моменту потрапляння в поле огляду камери, час запису 10-09-2022 16:29:09). На час початку фіксування руху а/м "Шкода Октавіа" в полі огляду камери а/м "Міцубісі Аутлендер" відсутній. Згодом на відео зафіксовано, що а/м "Міцубісі Аутлендер", рухаючись позаду а/м "Шкода Октавіа", не зважаючи на увімнений покажчик лівого повороту та зниження ним швидкості, продовжив рух, розпочав маневр обгону а/м "Шкода Октавіа", після чого відбулося зіткнення з а/м "Шкода Октавіа" (з лівого боку) та зі службовим автомобілем ДСО "Фольцваген Поло" (з правого боку). Зазначене спростовує пояснення ОСОБА_1 про те, що покажчик лівого повороту водій а/м "Шкода Октавіа" увімкнув у момент, коли автомобілі фактично порівнялися.

За клопотанням ОСОБА_1 в присутності провідного психолога відділу соціальної роботи Хмільницького МЦСС ОСОБА_3 було допитано його малолітнього сина свідка - ОСОБА_4 (2011 р.н.), який повідомив, що він навчається водінню у батька, і в той день перебував з батьком ОСОБА_1 в автомобілі. Він бачив, як попереду їхав автомобіль з увімкненим правим покажчиком повороту, тому батько пішов на обгін, а потім водій раптово увімкнув лівий покажчик повороту, після чого машини зіткнулися. Суддя критично оцінює вказані показання свідка, оскільки він в силу малолітнього віку, необізнаністю з вимогами щодо реагування на дорожню обставновку, а також очевидною прихильністю до батька не міг в повній мірі оцінювати поведінку і дії всіх учасників ДТП. Крім того, такі його свідчення не підтверджені жодними іншими об`єктивними доказами, крім пояснень, наданих його батьком ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що він працює в Державній службі охорони. 10.09.2022 року на пульт охорони надійшов виклик, і він з іншими працівниками прослідували до відомчого автомобіля, який був припаркований біля Хмільницького РВП. Увімкнувши двигун автомобіля, ОСОБА_5 перед початком руху переконався у його безпечності, подивився у дзеркало заднього виду та почав рух, однак побачив, що його смуга для руху зайнята іншим автомобілем та різко затормозив, після чого відчув удар в автомобіль. Зазначені пояснення у повній мірі відповідають дослідженому відеозапису.

Суд відхиляє посилання ОСОБА_1 і його захисника - адвоката Костюка С. М. про недостатність доказів для підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, недоліки у оформленні адмінстративного матеріалу та фактичну вину водія а/м "Шкода Октавіа" ОСОБА_2 , та зауважує наступне.

Відповідно до вже згаданого принципу презумпції невинуватості, особа не може бути визнана винною у вчиненні правопорушення інакше, ніж на підставі рішення компетентного органу, що набуло статусу остаточного. У справах за ст. 124 КУпАП таким рішенням є постанова суду, що набрала законної сили. Крім того, 19 квітня 2018 р. Верховний Суд у справі № 204/6235/15-к сформував висновок про те, що суд не вправі притягати до відповідальності осіб, яким не пред`являлося обвинувачення, і очевидно, що такий стандарт поширюється також на розгляд справ про адміністративні правопорушення. Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Оскільки автомобіль, яким керував ОСОБА_1 при ДТП отримав механічні ушкодження, він при складанні протоколу був незгідний з ним, та вважав, що у ДТП винен водій іншого транспортного засобу, ОСОБА_1 , як потерпілий, мав право вимагати складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а в разі відмови - оскаржувати такі дії в установленому законом порядку, а також брати участь у розгляді відповідної справи відносно ОСОБА_2 , користуючись правами, передбаченими ст. 269 КУпАП. Оскільки в ході судового розгляду суду не надано доказів визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні даного ДТП, і з відповідними клопотаннями щодо складання відносно нього протоколу на місці ДТП ОСОБА_1 до працівників поліції не звертався, суддя вважає такі посилання обраним способом захисту. Що стосується неточностей у зазначенні пункту ПДР, які порушив ОСОБА_1 , то вказане не впливає на правову кваліфікацію його дій, оскільки конкретний пункт ПДР, який порушив ОСОБА_1 , був визначений в ході експертного дослідження (п. 14.2б), що відповідає суті інкримінованого правопорушення згідно з протоколом та розділом 14 ПДР "Обгін".

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, дійшов висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не зважаючи на невизнання ним вини, поза розумним сумнівом підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, фототаблицями, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, показаннями свідків, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису, висновком експерта та іншими матеріалами справи.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 283 КУпАП суд присуджує також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про судову експертизу" витрати на проведення судової експертизи в сумі 943,90 грн. віднести на рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 124, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Витрати на проведення судової експертизи у справі про адміністративне правопорушення в сумі 943,90 грн. віднести на рахунок коштів, які за цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.