Справа 350/1144/22
Номер провадження 3/350/380/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №336430, 22.09.2022 о 00 год. 34 хв. у с.Ясень по вул.Вагилевича водій керуючи автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», а також на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі результат позитивний 1,69 проміле та 1,55 проміле.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, однак направив до суду клопотання, у яких просив розгляд справи провести у його відсутності, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У клопотанні про закриття провадження у справі ОСОБА_1 зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнає, оскільки транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння він не керував. Зазначив, що він був не згідний із результатом огляду проведеного поліцейським на місці та вимагав проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. У лікарні він також неодноразово продував технічний прилад, який декілька разів не міг зафіксувати результат, оскільки був не справний, хоча згодом прилад все ж таки зафіксував результат, який був недостовірний, оскільки він у той день алкоголю не вживав зовсім. Зазначає, що огляд у лікарні було проведено незаконно, оскільки йому на руки не дали жодних документів і він не знав до якого висновку у кінцевому результаті прийшла лікарка. Більше того, ознайомившись із наявним у суді протоколом про адміністративне правопорушення, він зрозумів, що поліцейський склав на нього протокол, у зміст якого згодом без його участі вніс доповнення. До такого висновку він прийшов після порівняння змісту протоколу, який наявний у суді, зі змістом протоколу, з яким його ознайомив у лікарні поліцейський, які суттєво відрізняються.

Вважає, що за вказаних обставин поліцейські свідомо йому не надали йому копію протоколу про адміністративне правопорушення на місці його складення. При цьому поліцейські не ознайомили його із правами, передбаченими законом. Таким чином, вважає складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення незаконним. У підсумку ОСОБА_1 просив не притягувати його до адміністративної відповідальності, оскільки він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і не вчиняв жодних правопорушень.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у:

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.2.9а Правил дорожнього руху (далі за текстом - ПДР).

ОСОБА_1 у долучених до матеріалах справи поясненнях зазначив, що після ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом, він зрозумів, що поліцейський склав на нього протокол, у зміст якого згодом без його участі вніс доповнення. До такого висновку він прийшов після порівняння змісту протоколу, який наявний у суді, зі змістом протоколу, з яким його ознайомив у лікарні поліцейський, які суттєво відрізняються. Тому вважає, що поліцейські свідомо йому не надали йому копію протоколу про адміністративне правопорушення на місці його складення.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (далі за текстом - Інструкція), у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер.

За змістом чинного законодавства України вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є основоположним офіційним документом, при відсутності якого, особу не може бути притягнено до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно з пунктами 6, 7, 8 розділу ІІ Інструкції, усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №336430 від 22.09.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі за текстом Акт огляду), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за текстом Направлення на огляд водія транспортного засобу), відеозаписи, які містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску, роздруківки тестування на алкоголь, висновок щодо результатів огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №57 (далі за текстом Висновок №57), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, рапорт працівника поліції.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що «22.09.2022 о 00 год. 34 хв. у с.Ясень по вул.Вагилевича водій керуючи автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», а також на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі результат позитивний 1,69 проміле та 1,55 проміле». Окрім цього, у протоколі зазначено про ознайомлення ОСОБА_1 із його правами та обов`язками, а також повідомлено про місце розгляду справи. З протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 поставив свій підпис у графі за ознайомлення із змістом цього протоколу, про отримання копії протоколу та про правильність внесених про нього даних. У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» також є підпис ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 про те, у його присутності поліцейський не повністю склав відносно нього протокол, що у його відсутності було внесено додаткові зміни у протокол, а також те, що йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення на місці його складення, суд з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, дослідив долучені до матеріалів справи відеозаписи, оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення,

Так, з відеозапису «0000000__0038А» вбачається, що під час ознайомлення ОСОБА_1 із змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський зачитуючи такі графи протоколу як «місце скоєння адміністративного правопорушення» та «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» каже, що «22.09.2022 року о 00:30 год. в с.Ясень по вул.Вагилевича водій керуючи автомобілем…», тобто стверджує, що час керування ОСОБА_1 автомобілем є 00:30 год. При цьому, у долученому до матеріалів справи протоколі серії ААД №336430 час керування ОСОБА_1 транспортним засобом зазначено «00 год. 34 хв.».

Далі, зачитуючи вищезазначені графи протоколу, поліцейський каже: «…Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням алкотестеру «Драгер», а також, на місці зупинки, а також у стані алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі Рожнятівська КНП…». При цьому, у долученому до матеріалів справи протоколі зазначено дещо відмінний від зачитаного поліцейським текст опису установлених обставин, зокрема, замість «алкотестеру «Драгер»» зазначено «прилад «Драгер»», у протоколі відсутні фрази «на місці зупинки», «Рожнятівська КНП», як і відсутня фраза у відповідному місці «у стані алкогольного сп`яніння», а замість неї зазначено «на стан алкогольного сп`яніння».

Окрім цього, продовжуючи зачитувати вищезазначені графи протоколу, поліцейський каже: «…результат позитивний. До протоколу додаються: матеріали адміністративної справи…». Хоча, досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення, вбачається, що після зачитаної поліцейським фрази «результат позитивний», зазначено також і цифрове відображення такого результату, а саме: 1,69 проміле та 1,55 проміле.

Таким чином, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, доводи ОСОБА_1 про те, що у його присутності поліцейський склав протокол, у який за його відсутності було внесено додаткові зміни, є вмотивованими та не безпідставними, оскільки знайшли своє відображення на долучених до матеріалах справи відеозаписах. При цьому, зазначені доводи ОСОБА_1 не спростовуються будь-якими іншими матеріалами справи.

Окрім цього, на відеозаписі «0000000__0038А» зафіксовано, що на запитання поліцейського, адресованого ОСОБА_1 , чи бажає він отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення, останній відповідає «Та давайте».

Однак, дослідивши всі відеозаписи, які містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску, факту вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення останньому не зафіксовано.

При цьому, наявність у протоколі про адміністративне правопорушення підписів ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом протоколу та з правами та обов`язками, про отримання його копії, не можуть братись судом до уваги з огляду на вищенаведені порушення, які підтверджують, що ОСОБА_1 не ознайомлено з кінцевою редакцією інкримінованого йому правопорушення, не вручено копію протоколу.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що поліцейські не ознайомили із його правами, передбаченими чинним законодавством України, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з п.2.5 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами i обов`язками, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі.

На відеозаписі «0000000__0038А» зафіксовано, як поліцейський каже ОСОБА_1 «… ОСОБА_2 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП…».

При цьому, на жодному із відеозаписів не зафіксовано факту ознайомлення ОСОБА_1 із правами i обов`язками в повному обсязі, передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вищезазначені доводи ОСОБА_1 не спростовуються належними та допустимими доказами наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про недотримання працівниками поліції ч.2 ст.254, ч.4 ст.256 КУпАП, п.п. 7 та 8 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції, а також п.2.5 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Без належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення неможливо здійснити повний та всебічний розгляд справи про адміністративне правопорушення і прийняти законне рішення.

Іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується в повній мірі існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно події, часу, місця, способу та інших обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_1 протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом, оскільки саме протокол є основоположним документом, на підставі якого, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на його підставі здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вищезазначених норм чинного законодавства України, тому суд визнає протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №336430 від 22.09.2022 неналежним та недопустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на викладене, суд дослідив результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і вважає за необхідне зазначити, що нормами чинного законодавства України передбачено, що у разі незгоди водія із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, він має право пройти такий огляд у лікувальному закладі, де може або відмовити від проходження огляду на стан сп`яніння та бути притягнутим за це до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 ПДР, або пройти такий огляд, результат якого буде слугувати підставою для прийняття рішення про наявність чи відсутність стану алкогольного сп`яніння.

Тобто результат огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у цьому випадку, не може слугувати підставою для прийняття рішення про наявність стану алкогольного сп`яніння, оскільки водій може заперечити правдивість такого результату, а нормами законодавства у цьому випадку чітко визначено подальшу процедуру виявлення у водія стану сп`яніння.

У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі вказано, що огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі, підтвердженням чого є висновок №57.

Оскільки ОСОБА_1 висловив незгоду із проведеним оглядом на місці зупинки і висловив бажання проїхати у медичний заклад для проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи вищевикладені положення законодавства, суд вважає, що роздруківка тестування на алкоголь, зроблена за допомогою технічного пристрою "Drager Mobile Printer" після проведення працівником поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат якого становив 1,69 проміле не може братись судом до уваги та не є доказом вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечив достовірність зафіксованого на відповідній роздруківці результат його огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Окрім цього, ОСОБА_1 вважає, що огляд у лікарні було проведено незаконно, оскільки йому на руки не дали жодних документів і він не знав до якого висновку у кінцевому результаті прийшла лікарка.

Суд звертає увагу, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі за текстом - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі за текстом - Порядок).

Надаючи оцінку вищезазначеним твердженням особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що пунктами 15-17 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції встановлено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

При цьому, відповідно до п.22 вищезазначеного розділу відповідної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Оскільки Висновок та результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охороні здоров`я, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, поставлено в основу доведеності вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що процедура його оформлення повинна бути проведена з безумовним дотриманням вимог чинного законодавства України.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів не вдається можливим спростувати доводи ОСОБА_1 про те, що вищезазначений медичний Висновок йому не був вручений, оскільки відеофіксація обставин проходження процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складення відповідних процесуальних документів, здійснювалась не безперервно.

З вищезазначеної причини на відеозаписах також не зафіксовано чи повідомлявся оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Огляд наданого до справи висновку підтверджує відсутність підпису ОСОБА_1 про факт ознайомлення із таким висновком.

Враховуючи вищезазначене, дотримуючись вимоги п.22 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, суд визнає недійсним Висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно з п.9 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.

З переглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я декілька разів продував спеціальний технічний прилад з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки з першого разу технічний прилад не зміг зафіксувати відповідний результат, не виключено, що з об`єктивних причин.

При цьому, ОСОБА_1 у письмових поясненнях заперечив достовірність зафіксованого на відповідній роздруківці результат його огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Однак, серед матеріалів справи відсутні будь-які докази про технічний стан приладу, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що доводи ОСОБА_1 про те, що технічний прилад за допомогою якого він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні зафіксував недостовірний результат не знайшли свого спростування в ході розгляду цієї справи, суд визнає результат тестування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та роздруківку тестування на алкоголь, зроблену у медичному закладі за допомогою технічного пристрою "Drager Mobile Printer" після продування газоаналізатора «Alcotest 6820», неналежними та недопустимими доказами винуватості останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому рапорт працівника поліції, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій. Враховуючи, що дані рапорту прямо не підтверджують винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, а також не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт неналежним та недопустимим доказом винуватості останнього.

Вищезазначені істотні порушення норм чинного законодавства при провадженні у справі про адміністративне правопорушення свідчать про недотримання працівниками поліції вимог чинного законодавства при проведенні процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та унеможливлюють встановлення даних, поза розумним сумнівом, про його винуватість у інкримінованому йому правопорушенні, а тому суд визнає проведений відносно нього огляд на стан алкогольного сп`яніння недійсним, а докази, які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення неналежними.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Отже, згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

За змістом ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні достовірні та допустимі докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, приходжу до переконання про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя А.М. Бейко