Справа № 938/203/22
Провадження № 33/4808/672/22
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його адвоката Клима В.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Клима Володимира Григоровича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2022 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при таких обставинах.

29.04.2022 року о 20 год. 53 хв. в с. Гринява, Верховинського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував самоскладеним колісним транспортним засобом (Nissan Terrano) з реєстраційним номером НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

В апеляційній скарзі адвокат Клим В.Г. просить постанову суду першої інстанції скасувати, справу закрити за відсутності у його діях складу правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає закону через порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння апелянт не відмовлявся, а навпаки очікував поліцейських, які б привезли спеціальні прилади, але після двохгодинного очікування, патрульні поліцейські так і не прибули, тоді поліцейський зафіксував, що апелянт відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння. У протоколі апелянт не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Посилання Суду на те, що апелянт відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі не відповідає дійсності, допитаний в судовому засіданні поліцейський дав пояснення, що апелянт на протязі всього відеозапису не давав чіткої відповіді щодо відмови.

Вказує, що суд також не звернув увагу і на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського.

Наголошує, що порушено вимоги п.6 розділ II Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якій зазначено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Але в прошення даних вимог поліцейським додано до матеріалів адміністративного провадження пояснення свідка ОСОБА_2 інструктора кінолога ВПС «Шибене» Чернівецького прикордонного загону, тобто військового який ніс службу на стаціонарному блокпості разом із поліцейським який складав зазначений протокол і даний свідок не вказаний в протоколі, що теж являється порушенням зазначених вимог чинного законодавства.

Зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 8 розділу ІІ вищевказаної інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку до цієї інструкції. Проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я . У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я , який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовився від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП відсутні.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Клим В.Г. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Клопотань не заявлено.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.04.2022 року серії ДПР18 № 458812 (а.с. 1) 29.04.2022 року о 22 годині 53 хвилин у с. Гринява Верховинського району водій ОСОБА_1 керував самоскладеним колісним транспортним засобом «Nissan Terrano», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився. Цим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським офіцером громади Верховинського РВП, капітаном поліції Мегедином М.В., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 в протоколі власноручним підписом підтвердив, що йому роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що повідомлений де відбудеться розгляд адміністративної справи, що отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та що ознайомлений з протоколом. Пояснення не надавав.

Апеляційним судом досліджено три відеозаписи, які містяться на двох компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 10, 53), на якому безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано, як працівник поліції підійшовши до самоскладеного колісного транспортного засобу «Nissan Terrano», д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого сидів ОСОБА_1 , працівник поліції попросив пред`явити документи, цю вимогу водій ОСОБА_1 виконав, на запитання працівника поліції чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої останній ухилявся від відповіді та постійно йшов в інший бік від працівника поліції, після цього працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці, ОСОБА_1 не давав відповіді та намагався домовитись та поспілкуватись окремо із працівником поліції. В подальшому неодноразово протягом тривалого часу відходив у бік, пропонував домовитись та виключити камеру та не давав відповіді чи дає згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі. Згодом працівник поліції ОСОБА_1 роз`яснив права та обов`язки відповідно до закону. ОСОБА_1 продовжував ухилятись від відповіді на запитання працівника поліції та на 01 хв. 44 хв. «Відео 2» повідомив, що вживав алкогольні напої. Далі на відеозаписі зафіксовано процес складання протоколу, який супроводжувався намаганням ОСОБА_1 домовитись із працівником поліції. Після складання протоколу працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 із складеним протоколом, який ОСОБА_1 підписав у відповідних пунктах.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Підстав для визнання недопустимим відеозапису під час апеляційного розгляду не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тому твердження апелянта про те, що під час зупинки та всіх подальших дій були відсутні свідки не є слушним тому, що за наявності фіксування події технічними засобами відеозапису є достатнім відповідно до закону і такі дії працівника поліції є правомірними.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи, підтверджують, що водій ОСОБА_1 , у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу не давав протягом тривалого часу чіткої відповіді, що супроводжувалась неодноразовими спробами домовитись із працівником поліції і така поведінка правильно була розцінена працівником поліції як відмова від проходження огляду, як на місці так і в медичному закладі.

Оскільки ОСОБА_1 на неодноразове запитання працівника поліції не відповідав протягом тривалого часу, поліцейський правильно визнали цей факт як такий, що особа не погодилася пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а тому запропонував пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте водій ОСОБА_1 знову не дав відповіді на запитання і після безрезультатного і тривалого повторювання запитання працівник поліції правино розцінив такі дії як відмову.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд, а лише очікував поки привезуть прилад «Драгер», адже такий був відсутній у працівника поліції не є слушним та суперечать наявним матеріалам та відеозаписам з яких вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі після неодноразових пропозицій працівника поліції, щоб у відповідній ситуації було працівниками поліції було вірно розцінено як відмова у зв`язку з чим в подальшому складено протокол про порушення п. 2.5. ПДР.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка поліцейський ОСОБА_3 повідомив, що у Верховинському РВП наявний лише один газоаналізатор «Драгер», який возять при собі патрульні групи швидкого реагування, які здійснюють патрулювання по Верховинському районі, він же ніс чергування на стаціонарному блокпості, що знаходиться в с Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, і такого приладу не мав, однак у разі згоди водія на проходження огляду черговий патрульний автомобіль мав доставити прилад на місце зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Оскільки водій на проходження огляду не погоджувався, то він групу швидкого реагування не викликав, тим більше знає, що ті мали завдання.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав ставити під сумнів надані поліцейським ОСОБА_3 пояснення, оскільки вони є чіткими, зрозумілими та послідовними, узгоджуються із даними відеофіксації, дослідженими в судовому засіданні та такими, що спростовують доводи захисника Клима В.Г. щодо неправомірного схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду. Окрім того, працівник поліції, зобов`язаний пред`явити прилад "Драгер", лише у випадку згоди водія на проходження огляду на визначення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Оскільки водій ОСОБА_1 такої згоди не висловив, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що обов`язку щодо наявності приладу "Драгер" у поліцейського не виникало.

Зазначене також підтверджується рапортом ПОГ Верховинського РВП капітана поліції Мегедина М.В. від 29.04.2022 року, яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку.

Також суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що доводи про відсутність у справі направлення водія на огляд для виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я є необґрунтованими, оскільки згідно законодавства України про адміністративні правопорушення відповідне направлення видається працівником поліції уповноваженій особі закладу охорони здоров`я (яке залишається у цій установі), а не особі, яка керувала транспортним засобом із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і лише за обставин, коли така особа має бажання проходити відповідний огляд. Коли особа, яка керує транспортним засобом та не бажає проходити огляд у закладі охорони здоров`я, то направлення й не видається. Це узгоджується із Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103. Особа відмовилася від проходження огляду у медичному закладів, а тому відповідне направлення працівником поліції не видавалося.

Тому, суд прийшов до висновку, що відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, був зупинений працівниками поліції, у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону водій відмовився, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну адвоката Клима Володимира Григоровича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло