Справа № 161/7430/22 Провадження №33/802/459/22 Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В.
Категорія:ч.1 ст.173-2КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря судового засідання Грицишин О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Куденьчука О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника Куденьчука О.А. та потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.

Так, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 червня 2022 року, близько 00.00 годин, перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме - хапав за горло.

Не погоджуючись із постановою суду захисник Куденьчук О.А. подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вважає її незаконною з мотивів необгрунтованого призначення його підзахисному найсуворішого покарання, а саме адміністративного арешту.

Враховуючи, що санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає декілька видів покарання та даних про особу ОСОБА_1 , який щиро розкаявся у вчиненому, наміру на спричинення потерпілій шкоди життю та здоров`ю не мав, примирився з останньою, має на утриманні трьох малолітніх дітей, за місцем реєстрації негативних характеристик немає, захисник стверджує про наявність достатніх підстав для зміни судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення, а саме просить застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На думку апелянта, адміністративне стягнення у виді штрафу в даному конкретному випадку буде достатнім для належного виховання ОСОБА_1 .

Окрім цього, захисник вказує на порушення місцевим судом законних прав та інтересів ОСОБА_1 , зокрема, права на захист, оскільки судовий розгляд проводився у відсутності останнього, також його підзахисний жодних повісток про розгляд справи не отримував.

Потерпіла ОСОБА_2 , не погоджуючись з постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року, подала апеляційну скаргу, в якій вказує про неврахування місцевим судом всіх обставин справи. Так, внаслідок не повідомлення її про дату та час розгляду адміністративних матеріалів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, поза увагою суду залишилися те, що з чоловіком примирилась, жодних претензій до останнього немає, на їх утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Також вказує, що винуватцями конфлікту є фактично двоє.

У зв`язку з вказаним, просить оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення змінити та застосувати до ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, суд доходить наступного висновку.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП ніким з учасників не оскаржується.

Доводи захисника щодо порушення місцевим судом законних прав та інтересів ОСОБА_1 , оскільки останній був відсутній при проголошенні оскаржуваного рішення є обґрунтовані.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , хоча судом вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно до телефонограми від 14 червня 2022 року (а.с. 14) ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративних матеріалів щодо нього засобами телефонного зв`язку. Однак, відповідно до вимог ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

З урахуванням вказаного, апеляційний суд погоджується з твердженням сторони захисту про неможливість розгляду справи місцевим судом за відсутності особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Проте, враховуючи повідомлення місцевим судом ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду, однак останній не з`явився, чим виявив своє небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції, а також те, що апелянтами не ставиться в апеляційних скаргах питання щодо скасування оскаржуваного рішення, апеляційний суд не вбачає порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд зауважує, що судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував час, місце та обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини його винуватість підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №687651 від 06 червня 2022 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 червня 2022 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 06 червня 2022 року та іншими матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вищевказані вимоги.

Так місцевий суд без належного обгрунтування постановив піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Даний захід відповідальності встановлено за адміністративні правопорушення, що за ступенем громадської безпеки наближаються до злочинів. Він є найбільш суворим з усіх видів адміністративних стягнень. Цією ж обставиною пояснюється встановлення можливості/необхідності застосування даного виду стягнення тільки в альтернативних санкціях.

Водночас, згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст.32 цього ж Кодексу адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

Санкція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб, тобто є альтернативною.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, визнав, щиро розкаявся у вчиненому, примирився з потерпілою, має на утриманні трьох малолітніх дітей, які виховую разом з ОСОБА_2 , думку останньої, яка просить змінити призначене місцевим судом покарання на більш м`яке, відсутність в матеріалах справи відомостей про негативну характеристику порушника за місцем реєстрації, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. На думку суду апеляційної інстанції, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.294, 295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Куденьчука О.А. та потерпілої ОСОБА_2 задовільнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення з адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб на штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

В решті постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук