запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/637/22Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Єдиний унікальний №336/4150/22Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі захисника Уткіна О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 13.08.2022 року о 18 год. 04 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи по вул.М.Корищенка у м.Запоріжжя, не виконував неодноразові законні вимоги працівників поліції про надання документів, які посвідчують особу, шарпав працівників поліції, вчинивши в такий спосіб злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що фактичні дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення ним вимог Правил дорожнього руху України.

Вказує, що в протоколі не вказані прізвища працівників поліції, вимоги яких він порушив, не вказано, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Заслухавши захисника Уткіна О.Є., який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення та винність особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, безпосередньо дослідив докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме

- протокол про адміністративне правопорушення серії АА №091844, яким звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він 13.08.2022 року о 18 год. 04 хв., перебуваючи по вул.М.Корищенка у м.Запоріжжя, не виконував неодноразові законні вимоги працівників поліції про надання документів, які посвідчують особу, шарпав працівників поліції, вчинивши в такий спосіб злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП;

- протокол про адміністративне затримання особи серії АА №048465, яким встановлено, що працівниками поліції було здійснено затримання ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП. Підставою затримання було вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та складання матеріалів про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 було доставлено до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області;

- оптичний носій інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи події.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення в точній відповідності з законом, в повному обсязі перевірив докази, які наявні в матеріалах справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавець не конкретизував, які саме дії, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП свідчать про те, що непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків носить ознаки злісної непокори, у зв`язку з чим це питання повинно бути вирішено судом самостійно в межах висунутого обвинувачення, з наведенням відповідних мотивів своїх висновків.

Відповідно до п. 7 Постанови ПВС України N 8 від 26.06.92 р. "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Диспозицією ст. 185 КУпАП встановлена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме полягала злісність непокори.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису слідує, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти поверхневу перевірку та вимагає надати документи, що посвідчують особу, натомість ОСОБА_1 документи надавати відмовляється. Далі до автомобілю підійшов поліцейський ОСОБА_2 , назвав причину зупинки автомобілю та кілька разів заявив вимогу надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс, натомість ОСОБА_1 також відмовився. Далі ОСОБА_1 було запропоновано вийти з автомобілю, але він також відмовився та пручався намаганням працівників поліції витягти його з автомобілю, після чого до ОСОБА_1 були застосовані кайданки. Далі ОСОБА_1 було доставлено до відділення поліції.

Апеляційний суд вважає, що дії поліцейських, які знаходилися при виконанні своїх обов`язків по охороні громадського порядку, були спрямовані на припинення правопорушником ОСОБА_1 протиправної поведінки і носили законний та правомірний характер.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду, а тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення немає.

Навпаки, суд апеляційної інстанції вважає, що сукупність вищевказаних доказів повністю підтверджує правильність висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки він вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Повноваження працівників поліції під час воєнного стану визначені Законом України «Про національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021 року.

Статтею 32 Закону України «Про національну поліцію», п. 7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

В даному випадку автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, після зупинки працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки (створення аварійної ситуації), після чого поліцейські неодноразово висували вимогу про надання документів, що посвідчують особу.

Натомість ОСОБА_1 відмовився надавати як документи, які посвідчують особу, так і інші документи, як то свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тощо, відмовився виходити з автомобілю, переглядаючи деякий час зміст свого смартфону, ігноруючи виконання законних вимог працівників поліції.

На думку суду, в даному випадку, враховуючи введення в Україні воєнного стану, віднесення Запорізької області до територій ведення бойових дій, вимога поліцейських надати документи, які посвідчують особу, була правомірна.

Така вимога була висловлена працівниками поліції кілька разів, натомість ОСОБА_1 , маючи їх в наявності відмовився від надання документів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки та також він був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП та роз`яснено зміст протоколу, про що свідчать власноручні підписи ОСОБА_1 у протоколі.

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ст.185 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 вересня 2022 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/4150/22