ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 Справа №607/18255/22

27 грудня 2022 року Справа № 607/18255/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 12 грудня 2022 року о 09 год. 00 хв. на перехресті вулиць Руська-Б. Хмельницького-Гоголя у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом марки «Kia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2 , не була уважною, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Opel Ampera», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , зупинився попереду щоб пропустити пішоходів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України (справа №607/18255/22).

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079897 від 12 грудня 2022 року, ОСОБА_1 12 грудня 2022 року о 09 год. 00 хв. на перехресті вулиць Руська-Б. Хмельницького-Гоголя у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом марки «Kia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи учасником ДТП, місце події залишила, чим порушила вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху (справа №607/18257/22).

Приймаючи до уваги той факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №607/18255/22 (провадження 3/607/8501/2022).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнала та щиро розкаялася у вчиненому.

Щодо інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, вказала, що не знала про зіткнення з іншим транспортним засобом, оскільки не відчула будь-якого удару. На перехресті, про яке йдеться в протоколі, вона була змушена різко загальмувати, внаслідок чого в її автомобілі спрацювала система екстреного гальмування та машину почало трусити. Зазначила, що вона не мала наміру залишати місце ДТП, оскільки про сам факт ДТП їй стало відомо від працівників поліції, які зателефонували до неї згодом. Посилаючись на наведене, просила закрити провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, слід зазначити наступне.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД №079896 від 12 грудня 2022 року; схемою місця ДТП, яка сталася 12 грудня 2022 року о 09 год. 13 хв.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 12 грудня 2022 року; рапортом поліцейського роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП страшого сержанта поліції Поврознік В. від 12 грудня 2022 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у відповідності до санкції вказаної статті.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, обставини справи, особу порушниці, ступінь вини, визнання нею своєї вини у вчиненому та щире каяття, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Стосовно інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, слід зазначити наступне.

У відповідності до пункту 2.10 (а) Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою покиненню місця ДТП. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статті 122-4 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто за статтею 122-4 КУпАП підлягає відповідальності особа, яка знала, що вона причетна до ДТП та при цьому залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи до неї причетною.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що вона не знала про свою причетність до ДТП, оскільки не відчула зіткнення з іншим автомобілем.

Такі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не спростовані, а пошкодження, які зазнали автомобілі є незначними, що може підтвердити її пояснення.

Як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 мала намір залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху.

Таким чином, судом не встановлено суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП справа №607/18255/22 (провадження 3/607/8501/2022) та за ст. 122-4 КУпАП справа №607/18257/22 (провадження 3/607/8503/2022) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/18255/22 (провадження 3/607/8501/2022).

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 грн. 20 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу (1700 гривень); витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців після її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя В.М. Позняк