КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 33/824/904/2022 доповідач у суді апеляційної інстанції - Білич І.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій міститься клопотання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року

про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 17 січня 2022 року подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин. А саме: про постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року скаржник дізнався лише 11 січня 2022 року та в цей же день отримав копію оскаржуваної постанови.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлення строку відмовлено.

Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а також відсутність в матеріалах справи доказів отримання скаржником оскаржуваного судового рішення до 11 січня 2022 року, керуючись принципом доступу до правосуддя, суд вважає, що строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що наведені в матеріалах справи докази не доводять його вини у вчиненні правопорушення передбаченого положеннями ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки при проведенні огляду були порушенні вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 р. №1452/735, оскільки працівники поліції не роз`яснили права особи, відносно якої складався протокол, не оформили акт огляду та направлення ОСОБА_1 до медичного закладу.

Крім того, в порушення вимог ст. 266 КУпАП в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували б вжиття працівниками поліції заходів щодо відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. В протоколі відсутні відомості про свідків.

Наданий до суду відеозапис з нагрудної камери не відповідає положенням законодавства. Крім того наявний у справі висновок № 006525 від 13 листопада 2021 року КНП «КМНКЛ»»Соціотерапія» не відповідає вимогам закону, так як не містить інформації, яким чином лабораторно чи клінічно та за допомогою якого приладу встановлювався стан сп`яніння. Відсутні результати лабораторних досліджень або показники приладу за допомогою якого встановлений стан сп`яніння.

Відтак вважав, що суд першої інстанції не звернув уваги на всі вищевказані обставини та факти, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, належним чином не оцінив наявні докази, не витребував додаткові докази для встановлення об`єктивної істини.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про розгляд справи в суді апеляційної інстанції в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи подав заяву щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з підозрою на захворювання, докази на підтвердження якого він зможе надати в наступне судове засідання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (зі змінами та доповненнями) водій серед іншого зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортними засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №006525 від 13.11.2021 року, складеного КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та відеозаписі.

Зокрема, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 209590, ОСОБА_1 13листопада 2021 року о 05 год.45 хв. по вулиці Басейна,10 в м. Києві керував транспортним засобом "Тойота Пріус" д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога, висновок лікаря 006525 чим порушив п. 2.9 А за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно матеріалів вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з протоколом, який останній підписав, зазначивши особисто в поясненнях, що його зупинили з ознаками сп`яніння. Надаючи пояснення про те, що його дружині стало погано він повіз її до лікарні, в звязку з чим вживав "Барбовал".

Відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 р. №1452/735, стан сп`яніння встановлюється за результатами огляду на підставі виявлених у обстежуваної особи клінічних ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ вказаної Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, а не встановлення кількості виявленої наркотичної речовини, що спричинила стан сп`яніння.

Згідно даних висновку №006525 від 13 листопада 2021 року щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікаря КНП Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія», складеного на підставі обстеження, ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,10 проміле). З результатами даного огляду правопорушник був ознайомлений, що підтверджується підписом останнього на вказаному висновку.

Зміст запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт керування транспортним засобом та факт проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Наведені докази у своїй сукупності не спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки протокол було складено у відсутності двох свідків, участь яких є обов`язковою, не заслуговують на увагу враховуючи, що під час оформлення працівниками поліції матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП застосовувалися технічні засоби відеозапису відповідно до ст. 266 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності в матеріалах справи направлення до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, то слід зазначити наступне.

Інструкція, затверджена наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачає обов`язкового долучення до протоколу направлення на медичний огляд.

Крім того, вказане направлення передбачене виключно для працівника медичної установи, куди направляється водій. В даному випадку, відповідно до Інструкції задля забезпечення достовірності результатів, ОСОБА_1 був доставлений до медичної установи працівниками поліції.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог пп. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" при проведенні огляну на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Протокол про адміністративне правопорушення ААД № 209590 від 13 листопада 2021 року відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття, оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Білич