Справа №579/375/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Придатко В. М.
Номер провадження 33/816/389/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вернигори В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 25 березня 2022 року об 11 год. 40 хв. в м.Кролевець т/р Р 60 1 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом Вайпер, без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер, який показав результат - 2.78‰.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати дану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що у зазначеному у постанові місці, даті та часу мопедом Вайпер не керував, та не проходив медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції його не зупиняли.

Зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що оскаржувана постанова прийнята без відповідних доказів, які б підтверджували керування ним транспортним засобом 25.03.2022 року об 11:40 в м.Кролевець т/р Р 60 1 км, проходження ним медичного огляду відповідно до Інструкції від 09.11.2015 року.

Що стосується поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт зазначає, що у оскаржуваній постанові зазначено, що він належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте зазначене не відповідає дійсності, оскільки повідомлений не був. Оскаржувану постанову отримав поштою лише 14.10.2022 року, з цього часу дізнався про її існування. Із поштового конверту вбачається, що оскаржувана постанова направлена йому 12.10.2022 року. Тому подавши апеляційну скаргу 18.10.2022 року вважає, що саме з поважних причин був пропущений строк на оскарження даної постанови в апеляційному порядку.

Вислухавши захисника адвоката Вернигору В.М., який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив поновити строк на апеляційне оскарження, задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 21 вересня 2022 року в судовому засіданні дійсно не був присутній. Строк на оскарження постанови сплив 1 жовтня 2022 року, який припав на вихідний день (неділя).

Із поштового конверту вбачається, що оскаржувана постанова направлена йому 12.10.2022 року. Також, дана інформація перевірена апеляційним судом через АТ «Укрпошта» по номеру трекінга «553», де вказано, що повідомлення направлено на його адресу 12.10.2022 року, а отримано ним 14.10.2022 року.

18.10.2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду першої інстанції подав апеляційну скаргу.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року, яку ОСОБА_1 просив скасувати, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як убачається із матеріалів справи, дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції дотримані не були.

Висновок в постанові судду на те, що ОСОБА_1 про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з`явився, не підтверджується матеріалами справи.

Так, перевіривши такі доводи апеляційний суд встановив, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 , повідомлявся, чи був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи на 21 вересня 2022 року.

Тобто, суддя, всупереч вищевказаним вимогам ч.1 ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, попередньо не вживши заходів для належного і своєчасного повідомлення останнього чим порушив право ОСОБА_1 на захист.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова суду є такою, що ухвалена з істотним порушенням норм процесуального права тому є незаконною та підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до п.8 ст.294 КУпАп суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право, зокрема скасувавши постанову прийняти нову постанову.

При постановленні нової постанови апеляційний суд, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, та перевіривши доводи апеляційної скарги, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дійшов таких висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, вирішуючи питання про постановлення нової постанови апеляційний суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 25.03.2022 року серії ДПР 18 № 174930, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу, що притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, протокол підписаний особою, яка його склала;

- результатом проходження ОСОБА_1 тестування на алкоголь приладом Драгер 25.03.2022 року о 12 год. 01 хв., тест №382, результат тесту 2,78 ‰ та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3, 4).

Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що досліджені докази в своїй сукупності, попри твердження апелянта, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зазначеному у постанові місці, даті та часу мопедом Вайпер ОСОБА_1 не керував, та не проходив медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції його не зупиняли, то апеляційний суд не бере їх до уваги, та вважає необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те посадовою особою, за своїм змістом відповідає положенням ст.256 КУпАП, п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 з наступними змінами, містить в собі всі необхідні відомості.

Підстав для недовіри вказаним доказам суду не наведені, ними підтверджено проведення огляду на визначення стану сп`яніння водія згідно встановленого порядку, а також складання протоколу відносно нього та проведення зазначеного огляду працівниками поліції з дотриманням вимог закону.

Також, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду складених відносно нього матеріалів, а також в протоколі наявний підпис ОСОБА_1 , що підтверджує його згоду на зміст протоколу(арк.с. 1).

Що стосується доводів апелянта про те, що оскаржувана постанова прийнята без відповідних доказів, які б підтверджували керування ним транспортним засобом 25.03.2022 року об 11:40 в м.Кролевець т/р Р 60 1 км та проходження ним медичного огляду відповідно до Інструкції від 09.11.2015 року, то суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та п. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», оскільки лише ці нормативно-правові та підзаконні нормативно-правові акти регламентують процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду як на місці зупинки т/з, так і у закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічну вимогу містить і п. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015 № 1408/27853 (із послідуючими змінами), згідно якої у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вабачається з наявного в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 погодився з результатами алкотестеру, що складає 2.78 проміле, оскільки підписав даний акт і жодних заперечень не заявляв.

Також, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2022 року серії ДПР 18 № 174930 відносно ОСОБА_1 були присутні свідки, однак стороною захисту жодних клопотань про виклик свідків в судове засідання (з метою доведення версії сторони захисту, що особа не керувала транспортним засобом ) заявлено на було.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини, і дійшов висновку, що ОСОБА_1 як водій т/з порушив вимоги п. 2.9 ПДР і відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому після скасування постанови судді суду першої інстанції останнього необхідно визнати винним у вчиненні цього правопорушення та накласти стягнення, установлене санкцією цієї норми закону, а також стягнути одночасно на користь держави судовий збір з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Кролевецького районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами, скасувати у зв`язку з порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.