Номер провадження: 33/813/852/22
Справа № 493/464/22
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 29 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 08.02.2022 року о 02:10 год. в м. Балта Одеської області по вул. Уварова водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», а також пройти огляд у лікаря закладу охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) (а.с.1-9).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Балтського районного суду Одеської області від 29 червня 2022 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.15-17).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 11.07.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с.23-24).

Так судове засідання з розгляду апеляційної скарги по суті було призначено на 13.09.2022 року на 10 год. 20 хв., про що ОСОБА_1 був повідомлений завчасно (а.с.28-29), однак 12.09.2022 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового засідання, в якому вказав, що він бажає прибути в судове засідання та дати покази, а також скористатись своїм правом на захист, однак у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, він не може завчасно прибути до суду (а.с.30-32), у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 11.10.2022 року, на 11 год. 30 хв. (а.с.33).
Судове засідання, призначене на 11.10.2022 року, на 11 год. 30 хв., не відбулось, через оголошення повітряної тривоги в м.Одесі та Одеській області 11.10.2022 року з 07 год. 52 хв. до 12 год. 51 хв., у зв`язку із чим, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 22.11.2022 року, на 11 год. 30 хв. (а.с.37-38).
У судове засідання, призначене на 22.11.2022 року, на 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 не прибув, хоча був належним чином завчасно повідомлений (а.с.38-39), крім того, 22.11.2022 року надав клопотання/заяву і заяву про відкладення розгляду справи з тих самих підстав, що і раніше, та про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, які задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав.

Так, згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
За змістом ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд приймає до уваги та вважає слушними посилання апелянта щодо воєнного стану в Україні, який введений Указом Президента України від №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та в подальшому указами Президента України продовжений.
Однак, не заслуговують посилання ОСОБА_1 про неможливість прибуття до суду через ведення в Одеській області активних бойових дій, оскільки згідно відомостей Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, станом на 24.10.2022 року до таких областей відносяться: Донецька, Харківська, Дніпропетровська, Луганська, Запорізька, Херсонська, Миколаївська, Сумська, Чернігівська.

Разом з тим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки, ОСОБА_1 не обґрунтував неможливість явки до суду для розгляду справи, у зв`язку із запровадженням воєнного стану, враховуючи, що Одеса та Одеська область не входять до вищевказаного переліку де відбуваються активні бойові дії, та забезпечений захист критичної інфраструктури.
Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.

Крім того, апеляційний суд також погоджується із доводами апелянта про те, що розпорядженням голови Одеського апеляційного суду №1 від 02.03.2022 в Одеському апеляційному суді запроваджено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, відповідно до якого робота суду апеляційної інстанції здійснюється шляхом здійснення розгляду термінових справ, зокрема, пов`язаних із питаннями обороноздатності держави, забезпеченням режиму воєнного стану, мобілізації, розглядом клопотань щодо негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів та інших питань, які потребують термінового вирішення, а також тимчасово (на час воєнного стану) обмежено допуск в приміщення суду осіб, які не є учасниками судових засідань.
Разом із тим, зазначеним розпорядженням, з огляду на обмеження подання учасниками провадження заяв про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або небезпеку для життя, розгляд в тому числі справ про адміністративні правопорушення дозволено продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду або в режимі відеоконференції.
Водночас, вищезгаданим розпорядженням рекомендовано учасникам судового провадження утриматися від відвідування приміщення суду та подавати заяви про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Таким чином, ОСОБА_1 вже декілька разів міг скористатись правом на проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки у своїх клопотаннях про відкладення судових засідань сам зазначав про таку можливість, однак нею не скористався.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Справа «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).
Судом було вжито всіх заходів щодо дотримання прав особи на участь у судових засіданнях, що виразилося в неодноразовому відкладенні судових засідань.
Виходячи з вищевикладеного, суд розцінює такі клопотання ОСОБА_1 як намагання затягнути розгляд справи, та враховуючи, що йому надавалася можливість скористатися наданими КУпАП правами з 18.07.2022 року, тобто у нього було достатньо часу викласти свою позицію у даній справі в письмовому вигляді, або прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з судом, або за власними технічними засобами. Приймаючи до уваги розумні строки розгляду справи та те, що згідно ч.2 ст.268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення передбачені ст.130 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, апеляційний суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута без участі ОСОБА_1 , оскільки знову подане клопотання про відкладення справи, суд розцінює як зловживання процесуальними правами, та яке задоволенню не підлягає.
Що стосується клопотання/заяви та заяви ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, то Одеський апеляційний суд в даному випадку позбавлений можливості розглянути дану справу в режимі відеоконференції, оскільки дане клопотання і заява надійшли до суду в день розгляду справи (а.с.41-44), незважаючи на те, що таке клопотання ОСОБА_1 мав змогу подати, починаючи з 17.08.2022 року (а.с.29), однак зазначеного не здійснив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд обґрунтовано виходив із того, що згідно з п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд правильно вказав, що обставини правопорушення підтверджуються матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 166770 від 08.04.2022 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_2 п.2.5 ПДР (а.с.2);
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , зі змісту яких вбачається, що 08.02.2022 року біля 01:00 години він знаходився біля кафе-бару «Ромашка» в м. Балта Одеської області, де до нього підійшов невідомий та попросив підвести його та його товаришів до центра міста. В цей час за ними поїхав вантажний автомобіль DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого перебував у стані алкогольного сп`яніння та який поїхав по центральній вулиці міста, по якій рух вантажних автомобілів заборонено. Потім йому стало відомо, що водієм вказаного автомобіля DAF був ОСОБА_1 (а.с.5);
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , зі змісту яких вбачається, що 08.02.2022 року біля 01:00 години він знаходився біля кафе-бару «Ромашка» в м. Балта Одеської області, де також знаходився невідомий йому чоловік, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, який чіплявся до знайомих йому дівчат. Після чого він викликав таксі щоб поїхати додому та підвести своїх знайомих. Вищезгаданий невідомий чоловік сів за кермо свого автомобіля DAF, та почав переслідувати таксі. При зупинці автомобіля таксі він звернувся до поліції та повідомив про дану подію. Потім він дізнався, що водієм, який керував автомобілем DAF, є ОСОБА_1 (а.с.6);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 08.02.2022 року, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. З цих підстав водію було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», однак останній відмовився, а також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі (а.с.9).

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 12 розділу 2 вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, а саме, наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням порядку його проведення.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції було проігноровано його заперечення щодо результатів приладу «Драгер» та безпідставно відхилено клопотання про проведення огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з наданих відеозаписів чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на прилад «Драгер», та пропозиції проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того, також вбачається, що жодних заперечень ОСОБА_1 стосовно результатів огляду або приладу «Драгер» не надавав.

Будь яких інших доказів підтвердження невинуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що позиція ОСОБА_1 яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та намагання ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що правопорушник ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є завершеним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Приймаючи до уваги характер та обставини скоєння інкримінованого правопорушення, ступінь вини особи правопорушника, суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
ПостановуБалтського районного суду Одеської області від 29 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28.11.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда