Справа №461/1310/22
Провадження №3/461/1136/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Безбородька Т.М., представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б.І., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: Івано-Франківська обл., проживає: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 17.06.2021, орган, що видав № 2620, запис № 017,

за ст.472 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

як вбачається з протоколу про порушення митних правил №2684/20900/21 від 21.12.2021 року, 20.12.2021 року близько 23 год. 00 хв в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» митного поста «Краковець» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter 316", реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому гр. ОСОБА_1 слідував як водій. Для здійснення митного оформлення гр. ОСОБА_1 , подав митну декларацію, в якій заявив про наявність у нього особистих вживаних речей в кількості 7 сумок.

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів, які є обов`язковими для письмового декларування, або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 221», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, без ознак використання, а саме: одяг новий в асортименті загальною кількістю 48 шт. Про наявність зазначеного товару гр. ОСОБА_1 у процесі декларування не заявив та у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування, тобто, не заявивши за встановленою формою точні відомості про нього, а саме - про його наявність та кількість. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.

Вартість вилученого товару згідно опису предметів та висновку експерта СЛЕД від 28.01.2022 № -0065 становить 968 628,60 грн.

Автор протоколу зазначає, що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.472 МКУ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Безбородько Т.М. факт правопорушення заперечили. Пояснили, що вказаний товар ОСОБА_1 передали для перевезення на територію України за грошову винагороду. Зокрема, ОСОБА_1 має в користуванні вантажно-пасажирський транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а тому в листопаді 2021 року йому зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_2 та запропонував за винагороду доставити з міста Перемишль Республіка Польща товар у місто Чернівці. Також ОСОБА_2 запевнив, що товар декларуванню не підлягає, оскільки його вартість не перевищує 500 Євро. При отриманні товарів в м. Перемишль представник фірми пред`явила ОСОБА_1 рахунок-фактуру, відповідно до якої вартість товарів, які необхідно було перевезти, складала 2160 Польських злотих, що станом на 20.12.2021 становило 466 Євро. Вказаний, рахунок-фактуру ОСОБА_1 при проходженні огляду не пред`явив, оскільки забув її в м. Перемишль при отриманні товару. Разом з тим, ОСОБА_1 повідомив інспектору митниці, що вказаний товар не підлягає декларуванню, оскільки його ціна менша за 500 Євро та вага не перевищує 50 кг. Таким чином, вказують, що з врахуванням ціни переміщуваного товару, яка становить 466 Євро, такий не підлягав обов`язковому декларуванню. Вважають, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умисних противоправних винних дій, оскільки даних про те, що у нього був обов`язок зазначати у митній декларації виявлені під час проходження митного контролю речі та він умисно не зробив цього, не здобуто, так само як і не здобуто жодного доказу, що даний товар належить саме ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеним просили провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Представник Львівської митниці Державної митної служби України в судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений статтею 472 МК України.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вищенаведеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України, з огляду на наступне.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно з статтею 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мети їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно даних протоколу про порушення митних правил, 20.12.2021 року близько 23 год. 00 хв в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» митного поста «Краковець» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter 316", реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому гр. ОСОБА_1 слідував як водій. Для здійснення митного оформлення гр. ОСОБА_1 , подав митну декларацію, в якій заявив про наявність у нього особистих вживаних речей в кількості 7 сумок.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 221», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: одяг в асортименті загальною кількістю 48 шт.

У відповідності до ст. 257 МКУ, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 472 МК України встановлено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Аналіз вказаної статті дає змогу дійти висновку, що безпосереднім предметом даного правопорушення є товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Таким чином, диспозиція статті 472 МК України є відсильною нормою, яка для встановлення усіх обов`язкових ознак складу правопорушення відсилає до статті 374 МК України, яка передбачає умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України.

Відповідно до ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що перемішуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

В матеріалах справи наявний висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України від 28.01.2022 № -0065, згідно якого загальна вартість вилучених предметів у справі про порушення митних правил становить 968 628,60 грн.

Поряд з цим, слід зауважити, що вказаний висновок, складений експертами Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, є неналежним та недопустимим доказом визначення вартості ввезеного товару з огляду на наступне.

У вказаному висновку зазначено, що для визначення вартості товару застосовано порівняльний підхід, який передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібних товарів з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваними об`єктами.

Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром.

Дослідження експертів відбувалося без відповідності до вимог передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (надалі - Інструкція № 53/5).

Інструкцією № 53/5 передбачено, що основним завданням товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства -виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил.

Згідно вказаної Інструкції, з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила).

Разом з цим, експертом не зазначено, які саме стандарти та технічні умови до даного виду товару він використовував. Не вказано код товару Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності, не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вилучений у справі товар ввозився з-за кордону в Україну, проте, для визначення вартості товару використовувались також і національні інтернет сайти, тобто вартість визначалась на підставі цін внутрішнього ринку, а не рівень світових цін.

Суд звертає увагу на те, що для того, щоб встановити чи є у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, проведення експертизи повинно стосуватися вивченню питання не ринкової чи загальної вартості товарів, як це зазначається у висновку № -1013, а саме фактурної вартості товарів. Адже, лише на підставі сумарної фактурної вартісті товару можна визначити, чи можна притягати особу до адміністративної відповідальності згідно із ст. 472 МК України.

Митним органом не враховано положення статті 374 Митного кодексу, яка визначає основою декларування фактурну вартість товару, а не вартість товару на внутрішньому ринку. Ціна товару на внутрішньому ринку (які зазначені в експертизі) очевидно не є фактурною ціною в розумінні статті 374, а містять внутрішні податки, цінову націнку, транспорті, фінансові та інші витрати як складові собівартості. Така ціна не може вважатися об`єктивним показником вартості імпортованого товару, а тим більше не може відповідати фактурній.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги.

Поряд з цим, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

Окрім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 №522/1029/18 висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідома неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 515 МК України, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Таким чином, наявний в матеріалах справи висновок не є належним та допустимим доказом, яким підтверджується факт того, що вартість вилучених товарів перевищує 500 Євро.

Відповідно до ст. 49 МK України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Норма статті 53 МК України визначає, що документами, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості є декларація митної вартості, зовнішньо-економічний договір (контракт) або документ який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності: рахунок-фактура(інвойс), рахунок-проформа, тощо.

Згідно із Порядком справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 22.05.2012 № 581, фактурна вартість товару - ціна товару, що переміщується через митний кордон України, та зазначена в рахунку-фактурі (фактурі-проформі, касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів).

Поряд з цим, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться у протоколі про порушення митних правил №2684/20900/21 від 21.12.2021 року, останінй заперечив належність йому вказаного у протоколі товару та вказав, що вказаний товар йому передали для перевезення на територію України за грошову винагороду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має в користуванні вантажно-пасажирський транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_3 та займається пасажирсько-вантажними перевезеннями. В листопаді 2021 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_3 та запропонував за винагороду доставити з міста Перемишль Республіка Польща товар у місто Чернівці. При зустрічі ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2160 злотих та лист (копія якого міститься у матеріалах справи), в якому було зазначено найменування, вартість товару, назва, адреса фірми, яка здійснювала продаж товару.20 грудня 2021 року ОСОБА_1 заїхав у місто Перемишль Республіка Польща, де отримав товар, який замовив ОСОБА_5 , за який здійснив оплату в сумі 2160 злотих. При отриманні товару в м.Перемишль представник фірми Viktoria-T пред`явила ОСОБА_1 рахунок-фактуру.

Відповідно до рахунку-фактури №0352/2021 встановлено, що власником товару є фірма Viktoria-T ( АДРЕСА_2 ), а його загальна вартість становить 2160,00 Z1. Відповідно до курсу обміну Євро на польські злоті станом на 20.12.2021 вартість товару становила 466,58 Євро.

В означеному рахунку-фактурі, яка є належним документом в розумінні норм митного законодавства, який подається декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, зазначається, що ОСОБА_6 лише здійснює доставку товару і не є його власником.

В судовому засіданні ОСОБА_1 також пояснив, що дійсно їхав із Німеччини, про що зазначив у своїх письмових пояснененях у протоколі про порушення митних правил і вказаний товар йому передали для перевезення. Він не зазначив, що товар (одяг в кількості 48 штук) отримав для перевезення у м. Перемишль РП, про що пояснив митнику та показав у мобільному додатку копію фактури, однак, на це представник митниці уваги не звернув.

Таким чином, ОСОБА_1 , як перевізник, який відповідає лише за точність відомостей щодо кількості вантажних місць їх маркуваненя, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування ( ст.191 МК України) перевозив через митний кордон України товар, який відповідав рахунку-фактупі і вартість якого не перевищувала встановлену законом допустиму норму для ввезення на митну територію України, а тому, відповідно до вимог ст. 374 МК України, у останнього не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, у зв`язку з чим вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 2684/20900/21 від 21.12.2021 товар не є предметом правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Крім того, аналіз статті 472 МК України дає підстави вважати, що даний склад правопорушення передбачає наявність прямого умислу особи на недекларування товару, що переміщується через митний кордон України, тобто, незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кородон держави.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на недекларування товарів що переміщуються через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єкт правопорушення осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Посадова особа підприємства керівник та інший працівник підприємства (резиденти й нерезиденти), які у зв`язку з постійно або тимчасово виконуваними ними трудовими (службовими) обов`язками відповідають за додержання вимог, установлених МК України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними в установленому законом порядку.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Отже, для притягнення до відповідальності за ст.472 Митного кодексу України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, в нього не було, оскільки при отриманні товару в м. Перемишль, представник фірми Viktoria-T, пред`явила ОСОБА_1 рахунок-фактуру, відповідно до якої вартість товарів, які необхідно було перевезти, складала 2 160,00 польських злотих, що станом на 20.12.2021 становило 466 Євро.

Пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності у нього умислу на незаконне переміщення товару через митну територію України не спростовані.

Окрім цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не приховував переміщуваний товар та заявив контролюючим органам про його переміщення та наявність. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.

Доказів протилежного матеріалами справи не містять.

Наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;2) поясненнями свідків;3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;4) висновком експерта;5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умисних протиправних, винних дій, оскільки даних про те, що він в порушення вимог чинного законодавства, умисно не зазначив у митній декларації переміщувані речі, в ході розгляду справи не здобуто. Відтак, відсутні докази того, що він намагався навмисно перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства, так само як і не встановлено, що вартість переміщуваного товару перевищувала норму, визначену статтею 374 Митного кодексу України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підставі аналізу досліджених по справі доказів, встановлених обставин і відповідних їм положень чинного законодавства, суд приводить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому провадження у справі слід закрити.

Згідно з ч.3 ст.243 МК України, якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися.

Відтак, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №2684/20900/21 від 21.12.2021 року товари слід повернути особі, у якої його було вилучено, без стягнення витрат за зберігання на складі митниці, згідно зі ст.520 МК України та судового збору, відповідно до ст.40-1 КУпАП.

Керуючись, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст.69, 198, 222, 243, 335,472,528 МК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколу №2684/20900/21 від 21.12.2021 року товар - повернути ОСОБА_1 .

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р.Волоско