Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1052/22 Провадження № 3/376/330/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2022 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу поліції № 1 (м. Сквира) Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Сквирського районного суду Київської області надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом серії ДПР18 № 437094 від 19.06.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення складеного інспектором СРПП ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, сержантом поліції Батурою М.О., ОСОБА_1 , 19 червня 2022 року о 16 годині 55 хвилин, в с. Шаліївка, Білоцерківського району, Київської області,по вул. Миру, 12, керував транспортним засобом автомобілем марки «KIA», модель «RIO», реєстраційний номер (д.н.з.) « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До проведення судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Шовкопляс С.П., через канцелярію суду, подав клопотання, в якому заперечив щодо обставин викладених в протоколі та доданих до нього матеріалах, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях його підзахисного складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, адвокат Шовкопляс С.П. вказав на численні порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, що:

- працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння;

- працівниками поліції було порушено порядок фіксації та оформлення матеріалів справи;

- працівниками поліції було порушено порядок використання спеціальних технічних засобів.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи та пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Шовкопляса С.П., які були викладені ним в письмовому запереченні, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, яке стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно п. 24 вказаної Постанови, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2, 3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до норм даної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку (тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством).

Згідно із п. п. 6-9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008) (далі - Порядок) випливає, що огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться поліцейським саме на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння, здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Вказані положення Інструкції повністю кореспондуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 266 КУпАП).

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015 № 1376, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції за допомогою спеціального технічного засобу приладу «ДРАГЕР».

Однак, під час дослідження адміністративних матеріалів судом було виявлено сукупність істотних порушень вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 (зареєстровано в Мінюсті за № 1408/27853 від 10 листопада 2015 (із змінами № 808 від 05.11.2021)).

Так, з пояснень зазначених у письмову запереченні, ОСОБА_1 , не було надано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та сертифікат відповідності робочого засобу вимірювальної техніки, окрім того він не був проінформований про порядок застосування спеціального технічного засобу. Також, копія сертифікату відповідності робочого засобу вимірювальної техніки відсутня в адміністративних матеріалах.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не згодний з обвинуваченнями у керуванні транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння та протоколом і просив надати направлення до медичного закладу, але йому було відмовлено чим порушено його право на збір доказів, що виправдовували його. Також, працівники поліції не надали можливості викласти свої пояснення по суті справи, а саме фактичні обставини, хоча ОСОБА_1 чітко зазначив дане бажання скористатися своїм правом.

Також, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП та п. 11 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015 № 1376 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 635 від 27.08.2021 року), відповідно до якого при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із Розділом ІI - «Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

У даному випадку, цих вимог законодавства та інструкції не дотримано в повному обсязі, адже, у наявному протоколі про адміністративне правопорушення відсутні рапорти працівників поліції.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 437094, уповноваженою особою не вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які чітко визначені п. 3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що дає підстави вважати, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та як наслідок складення самого протоколу відносно ОСОБА_1 могло ґрунтуватися на припущеннях уповноваженої на те особи.

Разом з тим, у матеріалах про адміністративне правопорушення наявний диск з патрульної «боді камери», проте матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Також, після відтворення відео, судом було встановлено, що працівники поліції почавши відео зйомку, не попередили ОСОБА_1 про те, що здійснюється фіксація за допомогою боді камери та не зафіксовано факту не згоди з результатом огляду на місці та факту відмови від проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров`я, а також відсутній відео запис в частині де ОСОБА_1 наполягає на проведенні огляду у відповідності до Інструкції у найближчому закладі охорони здоров`я.

Окрім цього відеозапис проводився з порушенням «Інструкції із застосування органами та підрозділів поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС 18.12.2018 року № 1026, а саме з перервами, без повної фіксації.

Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Поряд з цим, судом встановлено, що був порушений міжкалібровочний інтервал алкотестера, передбачений виробником, так як згідно стрічки-роздруківки алкотестера Drager Alcotest 6810, остання калібровка прибору проводилась 07.09.2021, а дата освідування 19.06.2022.

Так, в матеріалах справи наявний чек - тест № 4531 від 19.06.2022 року, де в графі «ост. калібрув.» зазначено 2021.09.07, тобто термін використання даного приладу сплив 08.03.2022 року, таким чином дане освідування проводилося із грубими порушеннями Закону та вимог Керівництва з експлуатації приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810, оскільки для вказаної моделі приладів максимальний інтервал між операціями «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» становить не більш ніж 6 місяців.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» У сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Так, газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810 постачалися на митну територію України у період з 2007 по 2014 роки відповідно до діючого на той час законодавства та з 2015 року зняті з виробництва і на митну територію України не постачалися.

Відповідно до «Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 09.11.2004 (далі - Порядок), ввезення на митну територію, реалізація та застосування в Україні медичних виробів дозволялось тільки після їх державної реєстрації.

Виріб медичний газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810 виробництва концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) був зареєстрований в Україні у встановленому порядку і внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 23.11.2007 (термін дії до 28.01.2010) та Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 (термін дії до 10.02.2015).

01.07.2015 року введено в дію Технічний регламент щодо медичних виробів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 753 від 02.10.2013 (далі - ТР), згідно якого введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється після підтвердження відповідності їх вимогам цього ТР, а вищезазначений Порядок втратив чинність. Реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення також втратив свою чинність.

Відповідно до положень Порядку (постанова КМУ № 1497) включення виробів у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість їх ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання). Закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введення у експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію - використовувались у практиці.

Процедура реєстрації (перереєстрації) стосувалась виробника та дистриб`ютора і не стосувалась користувача, який вже використовує виріб. У іншому випадку необхідно було би вилучати з медичних та інших закладів техніку, терміни використання якої набагато довші, ніж термін дії свідоцтва, наприклад, рентгенівські апарати, томографи, автомобілі швидкої допомоги або газоаналізатори. Така ситуація зберігається і при ТР - вводити у експлуатацію можна тільки ті вироби, які пройшли оцінку відповідності ТР, а закінчення дії документів про таку оцінку не впливає на техніку, що вже використовується.

Отже, при втраті чинності Свідоцтва про державну реєстрацію та/або Сертифіката відповідності забороняється не взагалі використання раніше закупленої і введеної в експлуатацію медичної техніки, а лише її ввезення на митну територію України та розповсюдження (продаж) кінцевому споживачу за призначенням.

Таким чином, використання медичних виробів газоаналізаторів Drager Alcotest 6810 виробництва концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), які були ввезені на митну територію України, придбані споживачем та введені в експлуатацію протягом часу дії Свідоцтва про державну реєстрацію № 7261/2007 від 23.11.2007 та Свідоцтва про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10.02.2010, після закінчення дії зазначених свідоцтв, є можливим за умов дотримання вимог керівництва з їх експлуатації, технічного обслуговування, градуювання та повірки, що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Газоаналізатори для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810 виробництва концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) відносяться до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Засіб вимірювальної техніки - прилад для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810 виробництва концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) був зареєстрований в Україні у встановленому порядку і внесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за № У788-07 згідно Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2007 від 10.07.2007, за № У788-13 згідно Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/l-96-2013 від 17.07.2013, за № У788-14 згідно Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/1-96-2014 від 01.09.2014 та постачався згідно Сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу №UA-MI/2-2292-2007 від 10.07.2007, Сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-MI/2-3275-2010 від 18.05.2010, Сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-MI/2-4241-2013 від 17.07.2013, Сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-MI/2-4574-2014 від 01.09.2014.

Частиною 2 ст. 8 Закону України № 1314-VII від 05.06.2014 «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - Закон) визначено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Згідно з положенням п. 4 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

Експлуатаційним документом на газоаналізатор Drager Alcotest 6810 є його Керівництво (Інструкція) з експлуатації, яким визначено умови використання зазначеного приладу.

Зокрема Керівництвом з експлуатації приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810 визначено, що «При будь-якому використанні пристрою необхідно повністю розуміти дане Керівництво з експлуатації та строго його дотримуватись.»

Відповідно до вказаного Керівництва, якщо з часу останнього градуювання пройшло більше 6 місяців, необхідно відградуювати прилад.

Вказане узгоджується з листом ДП «Укрметртестстандарт» № 12-12/186 від 15.12.2009, у якому зазначено, що «Інтервал часу між градуюваннями, встановлений виробником, становить 6 місяців. Цю характеристику наведено в експлуатаційній документації газоаналізатора.

Таким чином, відповідно до вимог Керівництва з експлуатації приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810, для вказаної моделі приладів максимальний інтервал між операціями «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» становить не більш ніж 6 місяців.

Під терміном «Градуювання» слід розуміти операцію з регулювання, налаштування, коригування показань приладів Drager Alcotest 6810 з метою отримання допустимої похибки вимірювання, яка виконується сумісно з операцією «Сервісне технічне обслуговування».

Якщо операції «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» не здійснені вчасно, то за рахунок забруднення вимірювальних трактів (через конденсацію мікро часток жиру з парів видиху людини, потрапляння мікро часток пилу, тощо) та дрейфу параметрів (у тому числі короткотермінові та довготермінові дрейфи за рахунок перепаду температур, вологості, змін зі сплином часу чутливості /старіння/ електрохімічного сенсора, тощо) результати тесту можуть виходити за межі допустимої похибки (дані будуть невірні) з долею ймовірності та у межах, що залежать від таких факторів, як: стан, вік та зношеність сенсора, умови зберігання приладу і умови вимірювання (температура, вологість), інтенсивність використання приладу, тощо.

При цьому варто зазначити, що операції «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» нерозривно пов`язані між собою та проводяться одночасно перед операцією «Повірка».

В свою чергу операцію «Повірка» законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6810 необхідно проводити один раз у 6 місяців, тобто 2 рази на рік після проведення операцій «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання».

Разом з тим, як вже зазначалося вище, газоаналізатори Drager Alcotest 6810 постачалися на митну територію України в період з 2007 по 2014 роки та з 2015 року зняті з виробництва.

Більша частина газоаналізаторів Drager Alcotest 6810 постачалася Міністерству внутрішніх справ України з 2009 по 2011 роки.

Отже, газоаналізатори Drager Alcotest 6810 інтенсивно експлуатувалися у підрозділах МВС України більше 10 років. З однієї сторони, це підтверджує їхню надійність, а з іншої сторони, ресурс цих приладів істотно вичерпаний, що може впливати значною мірою на точність цих засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до листа виробника концерну Drager Safety AG & Co. KGaA від 22.09.2020 виробник рекомендує заміну електрохімічних сенсорів в газоаналізаторах Drager Alcotest 6810 через 5 років для підтримки максимальної ефективності роботи приладів (копія листа та його переклад - додаються). Основною причиною зносу електрохімічного сенсора є висихання його електрохімічного реактиву і, як наслідок, змінюється інтенсивність реакції через хімічні процеси під час кожного тесту, змінюється чутливість, збільшуються дрейфи технічних характеристик, тощо.

Між тим, в газоаналізаторах Drager Alcotest 6810, якими користуються працівники Національної поліції України, на жаль, не здійснювалось заміни електрохімічних сенсорів з моменту їх ввезення на митну територію України та введення в обіг. Враховуючи, що прилади більш ніж вдвічі перевищили рекомендовані виробником терміни заміни електрохімічних сенсорів, через, у першу чергу, висихання електрохімічного сенсору, сенсори таких приладів можуть вийти з ладу в будь-який момент, тому результати вимірювань даних засобів вимірювальної техніки внаслідок старіння можуть бути непрогнозовано нестабільними.

Порядок вчинення дій співробітниками поліції досить чітко унормовано: спочатку огляд на місці зупинки транспортного засобу - доставлення водія до медичного закладу для проведення огляду - складання протоколу про адміністративне правопорушення, а з урахуванням положень статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, недодержання такого порядку тягне за собою наслідком визнання недопустимими одержаних у такий спосіб доказів.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Положеннями пункту 3 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Разом з тим, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі справа № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17).

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Правові системи містять доктрини, які допомагають судам уникнути несправедливості, яка могла б виникнути, якщо б правові норми застосовувалися суворо в кожному випадку, незалежно від того, наскільки незвичними є обставини.

Такою доктриною у правовій системі України і є практика ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівів.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Суд не може за умови наявності певної неповноти чи суперечностей, взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, оскільки зазначене становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи, що висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним із джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сквирський районний суд Київської області.

Суддя С. І. Віговський