Справа № 502/681/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділення поліції № 1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянику України, тимчасово не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративніправопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Кілійського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушеннясерії ДПР 18 № 501090 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4КУпАП.

З вказаного протоколу серії ДПР 18 № 501090, складеного 10.05.2022 року встановлено, що 10.05.2022 року о 14 годині 30 хвилин в м. Кілія між дворами вул.. Садова, буд. № 12 та вул. Кубишкіна, буд. № 15, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, залишила місце пригоди, не зафіксувавши сліди та не повідомила органи поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушила п. 12.10 А ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП та було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501090.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, та підтвердила факти викладені в протоколі, вину визнала в повному обсязі.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 122-4 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття полицейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), що передбачено п. 2.10 ПДР України.

Причетні до дорожньо-транспортної пригоди особи зобов`язані залишатися на місці пригоди. Під час з`ясування причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди важливою обставиною є розташування транспортних засобів і предметів на місці ДТП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя дійшов висновку, що окрім визнання своєї вини, факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме:

-протоколом серії ДПР18 № 501099 від 10.05.2022 року про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в якому власноруч ОСОБА_1 зазначено, що з протоколом ознайомлена та згодна;

-схемою місця ДТП від 10.05.2022 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 10.05.2022 року.

Обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, судом не виявлено.

Вивчивши повно та всебічно матеріали справи, суддя вважає вказані докази належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, вину ОСОБА_1 повністю доведеною, кваліфікацію її дій за ст. 122-4КУпАП - залишення на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний - вірною.

Таким чином, дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Беручі до уваги особу правопорушника, ступень суспільної небезпеки правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративнес тягнення у вигляді штрафу, в межах санкції ст. 122-4КупАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянику України, паспорт № НОМЕР_1 виданий 16.11.2020 року органом 5133, РНОКПП: НОМЕР_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянику України, паспорт № НОМЕР_1 виданий 16.11.2020 року органом 5133, РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційноїс карги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан