Справа №345/3735/22
Провадження № 3/345/1396/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2022 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , офіційно не працює, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 085989 від 31.10.2022, в якому зазначено, що 31.10.2022 року о 12 год. 47 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 586 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 530» д.н.з. НОМЕР_2 будучи обмеженим в праві керування такими ТЗ згідно виконавчого провадження № 60935400, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР.

ОСОБА_1 прибув в судове засідання і йому була вручена пам`ятка про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що в час та місці, які зазначені в протоколі він дійсно керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції. Він мав при собі посвідчення водія, яке пред`явив поліцейським. Йому не було відомо, що постановою державного виконавця його обмежено в праві керування транспортними засобами. З такою постановою його ніхто не ознайомлював і засобами поштового зв`язку така постанова йому не надходила. Просить врахувати, що на його утриманні знаходиться п`ятеро дітей. Просить не призначати йому покарання, адже він свідомо не порушував вимоги діючого законодавства.

В судовому засіданні судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 085989 від 31.10.2022 та додані до нього матеріали, а саме: оптичний носій інформації DVD-R, на якому наявні відеозаписи; незасвідчену копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.10.2019, винесену старшим державним виконавцем Манелюк Н.Я.; засвідчену копію постанови від 31.10.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, дослідивши протокол і додані до нього матеріали, приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини третьої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

На переконання суду, таке правопорушення може бути вчинене за наявності з боку особи вини у формі умислу. Тобто притягнення водія до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП можливе у випадку доведення того факту, що він свідомо керував транспортним засобом знаючи, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В даному випадку матеріали справи про адмінправопорушення не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 свідомо порушував встановлені відносно нього обмеження.

Не зважаючи на те, що у КУпАП протокол про адміністративне правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності, без наявності інших належних, допустимих, об`єктивних і неспростовних доказів вини особи у вчиненні адмінправопорушення.

Долучена до протоколу про адмінправопорушення копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.10.2019, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 345/4121/18, жодним чином не засвідчена, що викликає сумніви в її достовірності.

Також матеріали справи не містять жодних даних які б підтверджували, що державний виконавець належним чином довід до відома боржника зміст такої постанови.

Окрім того, суд зауважує на суттєвих розбіжностях, а саме: вище згадана постанова державного виконавця винесена в межах виконавчого провадження № 57992253, в той час, як у протоколі про адмінправопорушення поліцейський посилається на виконавче провадження № 60935400

Щодо посилання поліцейського в протоколі про адмінправопорушення на порушення особою вимог п. 2.1а ПДР України, то воно є цілком безпідставним, адже цей пункт ПДР встановлює обов`язок водія мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В даному ж випадку ОСОБА_1 мав при собі таке посвідчення і воно було тимчасово вилучене працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо відеозаписів, які наявні на долученому до протоколу про адмінправопорушення диску, то вони не доводять, що в діях ОСОБА_1 наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується. Цими відеозаписами підтверджується факт керування особою автомобілем «BMW 530» д.н.з. НОМЕР_2 31.10.2022 року о 12 год. 47 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 586 км, що не оспорює сам ОСОБА_1 . Разом з тим на самому відеозаписі зафіксовані твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Аналогічно і копія постанови від 31.10.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, підтверджує лише факт керування особою транспортним засобом в час та місці, які вказані в протоколі про адмінправопорушення, що не оспорюється і самою особою, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами. Адже таке право є важливим для особи і дозволяє їй заробляти кошти для задоволення своїх життєвих потреб.

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 085989 від 31.10.2022 містить неточності, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, допустимих і переконливих доказів того, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом знав, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, то вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 266, 283-287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя