БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2570/22
Провадження № 3/497/1496/22
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2022 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Деревенського І.Ю..
особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калчева Болградського району Одеської області, громадянина України, не інваліда, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 24.02.1999 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 109552 від 18.10.2022 року, складеного поліцейським СРПП Болградського РВП ГУНП України в Одеській області, сержантом поліції Акимовим О.Л. відносно ОСОБА_1 вбачається, що « ОСОБА_1 умисно висловлював погрози в сторону своєї сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив психологічне насильство», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Даний протокол надійшов до суду на розгляд 20.12.2022 року (а.с.10, 11).
Згідно вимог ст. 277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтею …173-2 КУпАП … розглядаються протягом доби.
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.
Частиною 1 ст.268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, цією нормою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за її відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Особа, відносно якої складено протокол, категорично заперечував обставини, викладені в протоколі. Пояснив, що дійсно 18.10.2022 року він прибув до сестри ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 аби поговорити з приводу прийняття спадщини після смерті батьків. Саме сестра влаштувала сварку, кричала на нього, зачинилася на балконі, аби не відбулася між ними розмова. Крик сестри почули сусіди, так викликали поліцію. При цьому, він ОСОБА_1 нецензурною лайкою не виражався, жодних погроз на адресу сестри не висказував, мав намір лише поговорити.
Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.
На підставі статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Статтею 280 КУпАП визначено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: Г) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи; копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (стаття 285 КУпАП).

Як слідує з тексту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 109552 від 18.10.2022 року, складеного поліцейським СРПП Болградського РВП ГУНП України в Одеській області, сержантом поліції Акимовим О.Л. відносно ОСОБА_1 вбачається, що « ОСОБА_1 умисно висловлював погрози в сторону своєї сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив психологічне насильство», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В даному протоколі про адміністративне правопорушення не вказано дату вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, відсутні ознаки цього насилля та в чому воно виражалося.

Свідком правопорушення зазначено ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 (а.с.8).

До протоколу додано пояснення від 18.10.2022 року, які були відібрані поліцейським СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області Акимовим О.Л. у ОСОБА_2 , згідно яких слідує, що «…її брат ОСОБА_1 прийшов до неї, відчинив двері її будинку та почав кричати, щоб вона віддала землю, чи він доведе її до інсульту, чи зробить її інвалідом, або прийде його син, який служить в армії, та приб`є її, оскільки вона доглядала батьків, які своє майно заповіли їй» (а.с.5).

Суд, виклика ОСОБА_2 до суду в призначений час для надання особистих пояснень (а.с.14,15).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 18.10.2022 року, точний час не пам`ятає, вона почула крик сусідки з першого поверху, та спустилася в низ. Сусідка ОСОБА_2 перебувала на балконі щось там кричала, та вимагала викликати поліцію. Вона, ОСОБА_3 попросила сина зателефонувати до поліції і повідомити про вказані обставини. Сама вона піднялась до квартири ОСОБА_4 , двері їй відчинив ОСОБА_1 , якого вона бачила вперше, та якому повідомила, що зараз приїде поліція, щоб він нікуди не йшов. ОСОБА_1 сказав, що б вона не втручалася, оскільки у них з сестрою спір з приводу спадщини.

Також свідок підтвердила, що крику, нецензурної лайки від ОСОБА_1 вона не чула, з приводу домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , вона не бачила.

Таким чином, жодних інших доказів, матеріали справи не містять, в тому числі доказів на підтвердження сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дає наступне визначення домашнього насильства - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Також відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

А відтак, домашнє насильство - це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі Суд) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським додано до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення, рапорт оперативного чергового поліції про прийняття повідомлення від чоловіка на ім`я ОСОБА_5 за телефоном (а.с.2), заяву Іванової (а.с.3-4), пояснення ОСОБА_2 від 18.10.2022 року (а.с.5), пояснення ОСОБА_3 від 18.10.2022 року (а.с.6), пояснення ОСОБА_1 від 18.10.2022 року, згідно яких останній заперечує факт будь-якого насильства відносно ОСОБА_2 (а.с.7).

До матеріалів не долучено необхідних, належних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв будь-які дії фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, пов`язані з домашнім насильством відносно ОСОБА_2 , та навіть в протоколі не зазначено, який саме характер мало насильство в діях ОСОБА_1 по відношенню до сестри.

Наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП.

А тому на думку суду, наявність суперечки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу спадщини, що відкрилася після смерті матері, не свідчить про домашнє насильство, але свідчить виключно про наявність конфлікту між ними, що не є домашнім насильством у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Доказів того, що ОСОБА_1 будь-яким чином позбавляла свою сестру будь-яких ресурсів для належного фізичного та психологічного добробуту, чи вчиняв інше насильство, зокрема психологічного характеру, матеріали справи не містять. Надана доказова база «є суперечливою», що не дає правових підстав для встановлення зазначеної обставини. Принагідно зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на його складання, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вини особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В підсилення своєї правової позиці, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

За таких обставин, встановлюючи у відповідності до ст. 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП у справі відсутні.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, суд приходить до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 7, 9, 173-2, 247 п.1, 251, 280, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: ____________ С.В.Кодінцева