ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4133/22Головуючий у 1-й інстанції Базан Л.Т.
Провадження № 33/817/625/22 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. ознайомившись з матеріалами за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а також поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовує поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження тим, що з постановою суду ознайомився із реєстру судових рішень 11 листопада 2022 року.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та матеріалами адміністративної справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід повернути апелянту, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, який був призначений на 31 березня 2022 року, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 097001 від 13 березня 2022 року (а.с.1).

31 березня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Василиш К.В. ознайомився з матеріалами справи.

Розгляд справи було призначено на 13 червня 2022 року, проте ОСОБА_1 до суду не з`явився, надалі повідомлявся судом про дату, час та місце проведення розгляду його справи (на 19.07.2022, 01.09.2022 та 05.10.2022), але також до суду не з`являвся, хоча знав про наявність справи у суді, а також скористався юридичною допомогою, про що свідчить заява адвоката Василишина К.В., при цьому не надаючи жодних доказів поважності причин неявки.

В контексті ч. 2 ст. 294 КУпАП початок перебігу строку оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення пов`язаний виключно з датою її винесення.

15 жовтня 2022 року був останнім днем строку апеляційного оскарження.

З матеріалів справи слідує, що апеляційну скаргу було подано після закінчення строку на апеляційне оскарження, а саме, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 11 листопада 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку майже на місяць.

Доводи апеляційної скарги про те, що з постановою суду від 05 жовтня 2022 року ознайомився із реєстру судових рішень 11 листопада 2022 року не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки, як вже зазначалось вище, закон пов`язує початок перебігу строку на подачу апеляційної скарги не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, як помилково вважає скаржник, а з моменту її винесення.

Вважаю, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності.

Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі "Рябих проти Росії", від 09 листопада 2004 року у справі "Науменко проти України", від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України", від 03 квітня 2008 року у справі "Понамарьов проти України", сформульовано висновки щодо застосування елементів принципу юридичної визначеності, відхід від якого можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні причини, які у поданій апеляційній скарзі не наведені.

Причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду слід визнати не поважною, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких строк апеляційного оскарження закінчувався 15 жовтня 2022 року та з урахуванням того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про перше судове засідання, був обізнаний про наявність справи про адміністративне правопорушення щодо нього, проте не проявив належної зацікавленості в результатах її розгляду та не виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні 05 жовтня 2022 року.

З урахуванням вищезазначеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не вбачаю, відтак апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід повернути особі, яка її подала.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського І.М. Тиха

апеляційного суду