15.09.2022 Справа № 756/6081/22
Провадження № 3/756/3552/22
Справа № 756/6081/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Діденко Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: НГУ 3037,

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2022 року о 22 годині 40 хвилин в м. Києві по вул. Полярна ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні присутній захисник Таранов С.І., який не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, надав заяву про закриття справи за відсутністю складу правопорушення. Основними аргументами захисника є такі: опис правопорушення у протоколі не відповідає диспозиції статті 130 КУпАП; у протоколі не зазначено, який саме водій керував автомобілем; відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем; вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є неправомірно, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо підстав зупинки поліцейським автомобіля; протокол не містить даних, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, і що він від цього відмовився, а також, що він відмовився від огляду у закладі охорони здоров`я; у направленні на огляд вказано, що поліцейський доставив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, та відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду; акт огляду на стан сп`яніння не складався; матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування.

Не зважаючи на заперечення захисника, винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 139130 від 08.07.2022 року, в якому викладені суть і обставини правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 08.07.2022 р. 22.35 год. на ім`я ОСОБА_1 , де зазначено, що ОСОБА_1 від огляду відмовився;

- відеозаписом з місця події, який був переглянутий під час розгляду справи, та на якому видно, що поліцейські зупинились та підійшли до автомобіля марки Opel, із заведеним двигуном та включеним освітленням, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Поліцейський спитав водія про вчинений ним маневр, на що ОСОБА_1 відповів, що не туди повернув. На запитання поліцейського ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкоголь «за капітана». Далі поліцейський пояснив ОСОБА_1 , що той не зупинився на його вимогу і проїхав через зустрічну смугу. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 надав посвідчення водія і документи на автомобіль. Поліцейський повідомив, що у нього є підозра про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, та на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 не надавав відповіді, весь час просив поради у працівника поліції, як йому вчинити так, щоб його не притягли до відповідальності. На чіткі запитання поліцейського щодо згоди на проходження огляду, ОСОБА_1 не надав відповіді, просив поліцейського цього не робити і нічого не писати, також просив врахувати те, що він приймав участь у бойових діях. Також, працівник поліції на прохання ОСОБА_1 дозволив, щоб його дружина в подальшому сіла за кермо автомобіля. Після цього поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення і оголошено його ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку доводам захисника щодо того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, суд зазначає таке. На відеозаписі дійсно безпосередньо не видно, чи рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в момент зупинки автомобіля поліції. Водночас, на відеозаписі чітко видно, що двигун автомобіля був увімкнений разом з освітленням, за кермом знаходився ОСОБА_1 , який в подальшому надав документи на автомобіль. Поліцейський повідомив про причини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 як порушення ним правил дорожнього руху. Автомобіль знаходився на проїзній частині, при спілкуванні з поліцейськими ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо керування ним транспортним засобом, та сам пояснював, що не туди повернув.

З урахуванням сукупності наведених обставин, суд вважає, що є доведеним поза розумним сумнівом те, що саме ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу і керував ним. Суд зазначає, що стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає те, що відсутні інші розумні версії, які би пояснювали відповідні події. Будь-яких версій, які би спростовували або пояснювали всі зазначені вище факти, стороною захисту не наведено.

Також, суд не погоджується з доводами захисника про невідповідність суті правопорушення у протоколі, оскільки у протоколі поряд із посиланням на керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, вказано про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, що відповідає диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП, та саме це правопорушення інкримінується. Суд зазначає, що таке формулювання є достатньо зрозумілим для визначення суті правопорушення, водночас посилання на керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння є виправданим для повного висвітлення обставин правопорушення та розуміння статусу особи, як водія.

Суд відхиляє доводи захисника про відсутність доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, та про незаконність вимоги поліцейського, оскільки на відеозаписі видно, що поліцейський неодноразово пропонував водію пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, але водій не висловив згоди на проходження такого огляду, постійно задавав питання, як йому уникнути відповідальності. За таких умов, поліцейським було правильно надано оцінку поведінці ОСОБА_1 як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано належним чином на відеозаписі. Крім того, поліцейським було пояснено водію причину зупинки автомобіля, як порушення водієм правил дорожнього руху, а тому у суду відсутні підстави вважати дії працівника поліції незаконними.

Суд вважає необґрунтованими посилання захисника на недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність вказівки на прізвище водія та відсутність у протоколі відомостей щодо пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння. Так, у протоколі вказано, що він складений стосовно ОСОБА_1 , та наведені його анкетні дані, а тому не слід вважати недоліком не зазначення прізвища особи водія при викладенні суті правопорушення. Також, у протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є достатнім для розуміння суті правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що у направленні на огляд дійсно вказано час 22.35 год., відповідно до відеозапису автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в 22.44 год. Водночас, у протоколі вказано час керування автомобілем 22.40 год. З цього приводу суд зазначає, що враховуючи час, вказаний у протоколі та на відеозаписі, є очевидним, що у направленні на огляд час вказано помилково. Водночас, з урахуванням того, що огляд на підставі вказаного направлення не проводився, і водій від такого огляду відмовився, така помилка не має суттєвого значення і не спростовує обставин правопорушення. Так само, не є істотною різниця за часом у чотири хвилини між протоколом та відеозаписом, з урахуванням також того, що як пояснено поліцейським, ним було зафіксовано порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 ще до моменту фактичної зупинки.

Суд вважає необґрунтованими посилання захисника на те, що у направленні на огляд вказано про доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, оскільки з відеозапису чітко видно, що водій відмовився проходити огляд та протокол складався на місці зупинки. Про відмову від проходження огляду вказано і в самому направленні, а тому зі змісту направлення у сукупності з іншими доказами неможливо дійти висновку, що водій не відмовлявся від проходження огляду.

Відповідно до розділів ІІ та ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається лише у разі проведення такого огляду на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, проте у цій справі такий огляд не проводився через відмову водія, а тому є безпідставними посилання захисника на відсутність такого акту, як на підставу виправдання ОСОБА_1 .

В частині відсутності доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, суд зазначає, що як видно з відеозапису, поліцейський на прохання ОСОБА_1 дозволив, щоб приїхала дружина ОСОБА_1 і керувала автомобілем. Відсутність у матеріалах справи письмових документів щодо відсторонення водія від керування не впливає на суть цієї справи і не спростовує вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Таким чином, аналіз зібраних у справі доказів у їх сукупності та обставин справи дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем, та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд окремо звертає увагу на те, що участь ОСОБА_1 у бойових діях та захист України від збройної агресії безумовно заслуговує на повагу, але відповідно до законодавства не надає йому прав на вчинення адміністративних правопорушень.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Враховуючи особу правопорушника, ступінь його провини та обставини скоєння адміністративного правопорушення, суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної статті з позбавленням прав керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір необхідно стягнути з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

При вищевикладеному, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на рахунок UA 0026006 (одержувач: ГУК у м. Києві, код 37993783, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 21081100, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на рахунок UA 0026006 (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу у встановлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Є.В. Діденко