Номер провадження: 33/813/940/22
Номер справи місцевого суду: 504/1644/22
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, особа встановлена на підставі дозволу на володіння зброєю НОМЕР_1 дійсний до 28.04.2023 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судскасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 22.11.2022 року з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Родіонов А.В.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №334388 від 16.06.2022 року, відповідно до якого 16.06.2022 року о 17 год. 38 хв., за адресою Одеська обл., Одеський район (колишній Лиманський район), с. Кошари, вул. Сливова, 226 керував транспортним засобом Toyota Avensis р.н. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушена мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16.06.2022 року, де зафіксована відмова від проходження огляду (а.с.2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 16.06.2022 року, відповідно до яких 16.06.2022 року о 17 год. 38 хв. він перебував на блок посту за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с. Кошари, вул. Сливова, 226 та помітив транспортний засіб Toyota Avensis р.н. НОМЕР_3 , який рухався по дорозі та з`їхав з дороги. В свою чергу, ОСОБА_3 підійшов до транспортного засобу, в якому перебував водій з ознаками алкогольного сп`яніння, від працівників поліції йому стало відомо, що водієм транспортного засобу є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, від чого останній відмовився (а.с. 3);

- рапортом поліцейського СРПП ВП 4 ОРУП 2 ГУНП в Одеській області, старшого сержанта поліції Сергія Подуста від 16.06.2022 року;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №473965,згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки такий за адресою Одеська обл., Лиманський район, с. Кошари, вул. Сливова, 226 керував транспортним засобом Toyota Avensis р.н. НОМЕР_3 та не пред`явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8);

- відеозаписом фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 16.06.2022 року (а.с. 11).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2022 року та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що мотивувальна частина постанови суду повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, однак мотивувальна частина оскаржуваної постанови суду від 27.07.2022 року відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2022 року, складеного співробітником поліції.

Проте вказані доводи апелянта є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України")

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови від 27.07.2022 року, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок в частині доведеності вини ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказав, які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого ним правопорушення, навів зміст досліджених ним доказів, проаналізував їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, навів мотиви на спростування доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а отже доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Безпідставними є і посилання апелянта на те, що суду не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували дотримання процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а саме що ОСОБА_1 дійсно продував алкотестер «Драгер» і він показав позитивний результат, тобто, що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом.

Так, з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №334388 від 16.06.2022р. вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Тобто, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі. При цьому, апеляційний суд наголошує, що сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є вже складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи міститься відеозапис, з якого не вбачається, що він керував транспортним засобом та не зазначено саме на який електронний носій вівся відеозапис є також необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Так, з відтвореного в ході апеляційного розгляду відеозапису нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб «Toyota Avensis» р.н. НОМЕР_3 стоїть в нерухомому стані та знаходиться поруч з блокпостом охорони громадського порядку, біля якого стоїть ОСОБА_1 , який спочатку пропонує самостійно пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу, а в подальшому коли працівник поліції йому надає мундштук для проходження огляду, відмовляється від проходження такого та пропонує працівникам поліції перевірити вміст багажного відділення транспортного засобу. При цьому, у вказаному автомобілі та на блокпосту охорони громадського порядку, відсутні інші, окрім ОСОБА_1 та працівників поліції сторонні особи, що свідчать про неспроможність доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував вищезазначеним транспортним засобом. Крім того, під час складення матеріалів провадження ОСОБА_1 не заявляв про те, що він не є водієм транспортного засобу. Від надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Більш того, вказані твердження апелянта також спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 16.06.2022 року,доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, який засвідчив, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом 16.06.2022 року о 17 год. 38 хв., поруч з блок постом за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо доводів апелянта про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилань на індивідуальні ознаки технічного носія, то вказане, саме по собі не зумовлює недопустимість цього доказу. З оглянутого судом відеозапису вбачаються, що такий здійснено 16.06.2022 року в період вчинення адміністративного правопорушення, відеозапис безперервний.

Слід зазначити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимогст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, особа встановлена на підставі дозволу на володіння зброєю НОМЕР_1 дійсний до 28.04.2023 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра