провадження №3/336/4252/2022
ПОСТАНОВА

іменем України

21 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши справу про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в УПП в Запорізькій області, місце проживання: АДРЕСА_1 , -

за ст.124 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №063493 від 11 листопада 2022 року, складеного інспектором ВРОМ ДТП УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Ісаєвим М.Ш., про те, що 30 серпня 2022 року о 08 год. 40 хв. в м. Запоріжжя на перехресті вул..Культурна та вул..Таманська, водій ОСОБА_1 керуючи службовим транспортним засобом СКС РGO-42ПП державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін на вищевказаному перехресті та допустив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ 110247 державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснив поворот ліворуч. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Чим порушива вимоги п. 14.6 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про повернення справи про адміністративне правопорушення з наступних підстав.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 278 КпАП України, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, законом України N 475/97-ВР. 11 вересня 1997 року Конвенція набула чинності для України, після чого в України виникло міжнародно-правове зобов`язання забезпечити додержання конвенційних гарантій, зокрема і тих, які передбачені статтею 6 Конвенції, на національному рівні. Держава також визнала для себе обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про те, що її розгляд не є можливим внаслідок такого.

Так, ч.1 ст.251 КУпАП врегульовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що відповідно до матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, відомості про вчинення кримінального прравопорушення внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001472 від 30 серпня 2022 року із правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України.

Проте, копії постанови уповноваженої особи Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження, що й стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, суду не надано. Суд наголошує, що дата закриття провадження, в даному випадку, має безпосереднє значення для визначення строку притягнення до адміністративної відповідальності, як це врегульовано ч.7 ст.38 КУпАП,

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

З наведених підстав суддя дійшла висновку про необхідність направити його для доопрацювання уповноваженій посадовій особі, що склала протокол, для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 256, 268, 278, 283 КУпАП, суддя, -

постановив:

Повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області для доопрацювання та приведення протоколу про адміністративне правопорушення із іншими матеріалами справи у відповідність до вимог чинного законодавства.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: