ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2104/22 Головуючий в 1 інст. Філіпова І.М.
Провадження № 33/807/520/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Мухіна А.А., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює КМАФ «Геркон» інженер конструктор, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Згідно судового рішення, встановлено, що 08.06.2022 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол серія ААБ № 248996 про адміністративне правопорушення, згідно якого 08.06.2022 року об 15 годині 05 хвилин в м. Запоріжжі, по вул. Гребельна, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «mercedes benz» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, висновок № 2596- 1,38 % проміле.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 не погоджується з судовим рішенням районного суду та вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції допущено невірну оцінку доказів інкримінованого йому порушення, що в свою чергу призвело до ухвалення рішення, яке є незаконним.

Зазначає, що не здійснював керування транспортним засобом, за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Вказане, підтверджують свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Крім того, працівник поліції не конкретизував викладене обвинувачення. Складання протоколу не відповідає фактичному часу.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Мухіна А.А., перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції з приводу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №248996 (а.с.1), яким звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він 08.06.2022 року об 15 годині 05 хвилин в м. Запоріжжі, по вул. Гребельна, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «mercedes benz» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, висновок № 2596- 1,38 % проміле; актом огляду та направленням (а.с.2-3) вказано, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд проводився в закладі охорони здоров`я. Результат огляду позитивний 1,68 проміле; висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР (а.с.4), яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи зупинки транспортного засобу та проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення стороні захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд повністю відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони були спростовані під час судового засідання, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду.

Зокрема доводи про те, що ОСОБА_1 під час події не здійснював керування автомобілем.

Вказане спростовується тим, що під час апеляційного перегляду досліджено відеозапис події, який міститься на СД-диску. Відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно і без примусу пояснював працівнику поліції, що він був на похороні і вживав алкогольні засоби. На відеозаписі зафіксовано те, що ОСОБА_1 своєю поведінкою не заперечував висунутого обвинувачення в тому, що він здійснював керування транспортним засобом, не повідомляв, що автомобілем керувала інша особа. ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Через деякий час погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Версія про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування з`явилася лише в закладі охорони здоров`я, що в свою чергу суд вважає одним із способів спотворити адміністративну процедуру для уникнення від скоєного протиправного діяння.

Такими чином, апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час події, а тому є суб`єктом за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів про те, що свідки підтверджують, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Пояснення свідка ОСОБА_2 не відповідають дійсності, оскільки відеозаписом події спростовується повністю така версія.

Відеозаписом зафіксовано, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд виходячи з вищевикладеного повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, поведінки під час події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/2104/22