КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/7006/22
Провадження № 33/824/3306/2022
Головуючий в суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1
захисника Яремової І. В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 05 липня 2022 року о 09 год. 20 хв. по вул. Куренівська, 2Б/2 у м. Києві, керував транспортним засобом «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року та закрити провадження по справі, а також розподілити судові витрати за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк пропущено із поважних причин.

Зазначає, що в судовому засіданні йому було проголошено тільки резолютивну частину рішення. Копію постанови ним було отримано лише 14 жовтня 2022 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин.

За доводами апеляційної скарги апелянт вважає, постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 не заперечує, що подія коли його зупинили працівники поліції була, але на його думку, він був зупинений без вагомих на те причин та всупереч вимог закону. Він запевняє, що керував автомобілем у тверезому стані, а ознаки сп`яніння, які ніби то зазначають працівники поліції, є наслідком гіпертонічної хвороби.

Апелянт звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу про те, що він керував автомобілем саме в стані алкогольного сп'яніння.

Також вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис з боді камери працівника поліції є неналежним доказом, оскільки запис не вівся безперервно, момент його зупинки на відео відсутній, також відсутні і його усні пояснення.

ОСОБА_1 вважає, що ним не було порушено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в його діях відсутній склад правопорушення, а суд при винесенні постанови використав неналежні та недопустимі докази.

Поряд з цим, апелянт зазначає, що працівниками поліції не доведено наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, його вину не було доведено у законному порядку, а він особисто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію постанови ОСОБА_1 отримав 14 жовтня 2022 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Яремової І.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Доводи апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд не бере до уваги, оскільки в межах даного провадження йому інкриміновано порушення п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП серед іншого передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського є неналежним доказом, оскільки відеозапис не вівся безперервно, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на ньому в повному обсязі зафіксована подія правопорушення, а саме, як на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога ОСОБА_1 відмовився.

Отже, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Апелянт також звертає увагу на те, що у нього не було ознак сп`яніння, у зв`язку з чимапеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений виключно працівник поліції, тому виявлення працівниками поліції ознак сп`яніння, навіть якщо вони обумовлені певними фізичними особливостями особи, є достатньою підставою для проведення огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, у працівників поліції були всі підстави вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, згідно встановлених ознак.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати Правила дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 28 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун