ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2399/22 Головуючий суддя І інстанції Агапов Р. О.
Провадження № 33/818/1267/22 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Валки

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Туруті З.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка м. Харкова,

- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, 12.02.2022 року об 05.00 год. за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, біля буд. 4, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Порше», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу поліцейського у встановленому законом порядку за добровільної згоди просила в найближчому медичному закладі КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзарів, б. 18-А, результат огляду позитивний. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Турутя З.О. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту судового розгляду. Вказує на те, що лікар-нарколог не зазначив повну дату складення акту, на підставі якого складався висновок. Також зазначає, що у висновку лікаря не заповнена графа № 11 «.. підпис особи, яку оглядали» та немає запису про її відмову від підпису, що, на його думку, є порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Вважає, що судова постанова не обґрунтована та не мотивована.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції 17.11.2022 року ОСОБА_1 та її захисник адвокат Турутя З.О. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Зокрема, в судове засідання в суд апеляційної інстанції, яке було призначене до розгляду на 03.11.2022 року ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не з`явились. Проте, 03.11.2022 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Туруті З.О. про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання (арк. 44).

В судові засідання в суд апеляційної інстанції захисник Турутя С.В. викликався шляхом направлення йому телефонограм (арк. 43, 46), тобто він об`єктивно був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, однак в судове засідання, призначене на 17.11.2022 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Поряд з цим, відповідно до відомостей фотокопії ордеру на надання правничої (правової) допомоги (арк. 39) вбачається, що 02 серпня 2022 року між адвокатом Турутею З.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до цього договору адвокат Турутя З.О. здійснює захист ОСОБА_1 у Харківському апеляційному суді у цій справі.

Отже, захисник Турутя З.О. здійснюючи обов`язки захисника, відповідно до вищенаведеного договору про надання правничої допомоги, був зобов`язаний повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи стосовно неї.

Крім того, Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті апеляційний суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою захисника особи, яка є зацікавленою в її розгляді, а тому ця особа в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не була позбавлена об`єктивної можливості дізнатися про час та місце судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не цікавилася станом розгляду апеляційної скарги її захисника. Клопотань через канцелярію суду про відкладення розгляду справи не подавала.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника Туруті З.О., виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9а.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник Турутя З.О. не ставить під сумнів те, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем, а тому суд апеляційної інстанції не переглядає судову постанову в цій частині.

В своїй апеляційній скарзі захисник посилається лише на те, що під час проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння було порушено порядок цього огляду.

Проте, визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, відеоматеріалах з бодікамер інспекторів поліції та інших матеріалах справи.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу поліцейського у встановленому законом порядку за добровільної згоди пройшла в найближчому медичному закладі: КНП ХОР ОНД, висновок № 299 від 12.02.2022.

В протоколі зафіксовано працівником поліції про те, що ОСОБА_1 відмовилась отримати його копію. Однак в матеріалах цієї справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк.8), з відомостей якого об`єктивно вбачається, що працівник поліції після складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП вголос зачитав його зміст ОСОБА_1 , яка після цього відмовилась отримувати його копію.

Ці відомості свідчать про те, що ОСОБА_1 , об`єктивно була обізнана про те, що працівниками поліції стосовно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складення ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані захисником Турутею З.О. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2022 року (арк. 7), вбачається, що 12.02.2022 року ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим з відомостей цього висновку об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 була направлена інспектором поліції на огляд 12.02.2022 року о 01.20 год. Також вбачається, що точними датою та часом огляду є саме 12.02.2022 року об 01.50 год.

Отже, у висновку зазначено точні дата та час, коли ОСОБА_1 , пройшла медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не ознайомлена під підпис з відомостями цього висновку, а також у висновку немає посилань на те, що остання відмовилась від підпису цього висновку.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або її захисник звертались зі скаргами на дії медичних працівників щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та заповнення медичних документів.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії медичних працівників, а також наявність у висновку точної дати та часу проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані її захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто її за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Туруті З.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева