Номер провадження: 33/813/576/22
Номер справи місцевого суду: 514/367/22
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., адвоката Шугалевича І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

встановив:

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн..

З вказаної постанови вбачається, що 31.03.2022 року о 22:10 год. в ППр «Малоярославець» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який слідував на в`їзд в Україну надав на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду закордон, під час внесення до БД «Гарт-1П», було спрацювання «Ризик Перетину» дану особу перевірено по БД «Ризик» ГАІС «Гарт-1» встановлено щодо громадянина України ОСОБА_1 відсутній перетин на виїзд з України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.. 9 ЗУ «Про державний кордон», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначила, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)Судом першої інстанції не встановлено, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП;

2)В оскаржуваній постанові суд першої інстанції не дотримався вимог п. 4 ч. 2 ст. 283 КУпАП, тобто обмежився цитуванням протоколу про адміністративне правопорушення не встановивши в ході розгляду справи жодних обставин, які б мали юридичне значення для результату її розгляду;

3)В оскаржуваній постанові судом першої інстанції не було надано оцінку невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП, що призвело до недотримання завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, й унеможливило застосування вимог ст. ст. 38, 247 КУпАП;

4)Оскаржувана постанова не ґрунтується на жодному доказі, яким підтверджувався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити на підставі ч.1 п. 1 ст. 247 КУпАП..

Заслухавши пояснення адвоката Шугалевича І.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 204-1, були повторно досліджені наступні докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №164957 від 31.03.2022 року з якого вбачається, що 31.03.2022 року о 22:10 год., в ППр «Малоярославець» було виявлено гр. ОСОБА_1 , який слідував на в`їзд в Україну, надав на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Під час внесення до бази даних «Гарт-1П», було спрацювання «Ризик Перетину», дану особу перевірено по базі даних «Ризик» ГАІС «Гарт-1», встановлено, що у даної особи відсутній перетин на виїзд з України, чим було порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Із наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він із сином 22.02.2022 року заїхали із другом на його транспортному засобі, з громадянським паспортом, поїхали по власним справам. 23.02.2022 року поїхали до Кишиніву у гості, а 24.02.2022 року почалася війна. Потім вони дочекалися матері, яка привезла закордонний паспорт та одяг. Через деякий час розташувалися у Болгарії. 31.03.2022 року повернулися до України.

Рапорт інспектора прикордонної служби 1-ої категорії техніка (фахівця зв`язку) групи ІПК майстерсержанта ОСОБА_2 з якого вбачається, що він виконував наказ на охорону Державного кордону України з 31.03.2022 року на 01.04.2022 року в пункті пропуску «Малоярославець» у прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» 01.04.2022 року о 22:10 год. в ППр «Малоярославець»

Було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який слідував на в`їзд в Україну, надав на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон, під час внесення до БД «Грат-1» , було спрацювання «Ризик Перетину» дану особу перевірено по БД «Ризик» ГАІС «Гарт-1», встановлено, що гр. України ОСОБА_1 відсутній перетин на виїзд з України.

Рапорт старшого зміни прикордонних нарядів Інспектора прикордонної служби вищої категорії-начальника 2 групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) штаб сержанта ОСОБА_3 з якого вбачається, що 31.03.2022 року о 22:10 год. ним були перевірені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_1 , який 31.03.2022 року о 22:10 год. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Під час перевірки матеріалів справи недоліків не виявлено.31.03.2022 року інформацію про правопорушення внесено до бази даних ІТС «Гарт-5».

За положенням ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність настає у випадку перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно приписів статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Підставою для складення протоколу та відповідної кваліфікації дій ОСОБА_4 була саме перевірка по базі даних «Гарт-1», в ході якою відбулося спрацювання «Ризик Перетин», однак на підтвердження даного факту, працівниками відповідних органів не було долучено до протоколу жодних доказів (витягів, довідок тощо), окрім рапортів складених інспектором прикордонної служби вищої категорії служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії ОСОБА_5 та інспектора прикордонної служби 1-ї категорії техніка групи ІПК майстер-сержанта ОСОБА_6 , які в свою чергу не можуть слугувати єдиними доказами на підтвердження протиправності діяння.

Тому судом апеляційної інстанції постановою від 06.07.2022 року було витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_1 , у період з 10.02.2022 року по 01.04.2022 року із зазначенням мети виїзду з України та на підставі яких документів відбувався перетин кордону України. Крім цього, витребувано інформацію з бази даних «Ризик» ГАІС «Гарт-1П» щодо спрацювання «Ризик Перетину» відносно ОСОБА_1 у період з 31.03.2022 року по 01.04.2022 року.

20.07.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами електронного зв`язку від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла відповідь з якої вбачається, що надати інформацію щодо обставин спрацювання на складових ІКС «Гарт-1» за ознакою «Ризик Перетин» не можуть, оскільки ця перевірка функціонує в режимі онлайн-сервісу під час уведення і перевірки інформації про особу в системі під час перетинання державного кордону. Також надали наявну обліковану в ІТС «Гарт-1» інформацію про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 , а саме 31.03.2022 року в пункті пропуску «Малоярославець» громадянин ОСОБА_1 в`їхав на територію України за паспортом громадянина України. Інформації щодо виїзду з території України з наданої інформації не вбачається.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у законний спосіб перетнув кордон України.

Крім того, ОСОБА_1 також суду апеляційної інстанції не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Отже, вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави, яке, на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова