ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/914/22Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/593/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КупАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Пасічника А.З.., в інтересах особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Як визнав суд, 13 серпня 2022 року в 11 год 30 хв. ОСОБА_2 в с. Звенигород по вул. Долина керував траспортним засобом Хонда Діо, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, не сійка хода. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, а також від огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Пасічник А.З. вважає, що суд прийняв рішення про притягнення до адміністративної відповідальності передчасно, за відсутності на те достатніх доказів вини ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_2 , а протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону.

Стверджує, що відеозаписи, що долучені до матеріалів справи є недопустимими доказами, оскільки виготовлені за допомогою мобільного телефону, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний прилад, за допомогою якого здійснено відеозаписи, долучені до справи.

Посилаючись на приписи Закону України Про національну поліцію та Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, стверджує, що жодною нормою матеріального права не передбачено застосування працівником поліції мобільного телефону для фіксації факту порушення Правил дорожнього руху.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння не проявляв і працівник поліції під час спілкування із ОСОБА_2 не назвав підстав для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також вказує на протиправність зупинки працівниками поліції ОСОБА_2 , який не порушував правил дорожнього руху України і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підстав для зупинки мопеда Хонда Діо під керуванням ОСОБА_2 .

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_2 та закрити провадження у справі.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк оскарження постанови ним пропущений з поважних причин, оскільки в період з 07.10.2022 по 17.10.2022 року він перебував на амбулаторному лікуванні, що позбавляло можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

Апелянт - адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не з`явився, однак повідомив апеляційний суд про можливість розгляду справи без його участі.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Пасічника А.З. без участі апелянта.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 03 жовтня 2022 року.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, адвокат Пасічник А.З. пропустив строк оскарження постанови Бучацького районного суду від 03 жовтня 2022 року у зв`язку із перебування на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою, виданою КНП Бучацька міська лікарня Бучацької міської ради Бучацьким центром первинної медико-санітарної допомоги, згідно якої апелянт знаходився на лікуванні в поліклінічному відділі з 07.10.2022 р по 17.10.2022 р.

Апеляційна скарга подана адвокатом Пасічником А.З. 17.10.2022 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , не дотримався.

Як слідує з постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази:

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ОБ № 050876 від 13.08.2022 року;

- рапорт ст.інспектора-чергововго відділення поліції № 2 (Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Бойчука Р.В.;

- постанову серії БАД № 192797 від 13.08.2022 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в авто матчиному режимі, передбачені ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП;

- письмові поясненнях ОСОБА_2 ;

- показання технічного засобу, що має функцію відеозапису.

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Так, відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Як убачається з матеріалів справи, в постанові Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, міститься вказівка лише про факт проведення відеозапису, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Відсутні такі відомості і у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, системний аналіз приписів п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України Про національну поліцію щодо застування працівниками поліції таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, дає підстави для висновку про визначення чіткого переліку пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Як слідує з відповіді Чортківського районного відділу поліції відділення поліції № 2 (м. Бучач) від 10.11.2022 р. на запит адвоката Пасічника А.З., відеофіксація правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене ОСОБА_2 13.08.2022 року здійснювалась інспектором СРПП ВП № 2 (м. Бучач) ст.лейтенантом поліції Дорофей В.І. за дпопмогою власного мобільного пристрою, який підтримує функцію аудіо-відео зйомки.

Будь-які інші відеоматеріали, в тому числі з бодікамер поліцейських, в матеріалах справи відносно ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність як доказу належної відеофіксації правопорушення є обґрунтованими.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, огляд працівниками поліції водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано належним чином за допомогою технічних засобі відеозапису та проведено такий огляд без присутності свідків.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 .

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно п.3 Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи із системного аналізу нормативно-правових актів, якими регламентовано порядок проведення огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський, встановивши наявність підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, повинен назвати особі наявні у неї ознаки сп`яніння, як підставу для проведення відповідно огляду.

Проте, як слідує з матеріалів провадження, зокрема долученого до справи відеозапису, працівники поліції, не називаючи ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння і, а після того як він відмовився проходити такий огляд на міці зупинки транспортного засобу, поцікавились, чи він щось вживав.

При цьому, ознак алкогольного сп`яніння, які могли бути підставою для проведення відповідного огляду та які в подальшому були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, працівники поліції ОСОБА_2 так і не називали.

Тобто, вданому випадку, працівниками поліції також не дотримано вимог ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Оскільки вказані обставини є підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не дає оцінку іншим доводам апелянта, викладених в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Бучацьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_3 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Пасічнику А.З. строк на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , адвоката Пасічника А.З. задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя