Справа № 481/951/22
Провадж.№ 3/481/532/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І. за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг справу про військове адміністративне правопорушення, що надійшла від реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ашхабад, Туркменістану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , матроса, старшого навідника розрахунку артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01.10.2022 року відносно ОСОБА_1 командиром реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 , складено протокол серії в/ч НОМЕР_1 № 492 про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-11 КУпАП, за фактом того, що матрос ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану в районі смт. Б.. 14.09.2022 року близько 14:00 год. скоїв самовільне залишення військової частини, не попередивши своїх командирів, на телефонні дзвінки не відповідав. 23.09.2022 року о 09:00 год. самостійно повернувся до місця постійної дислокації в районі Б.. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 до суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, свою вину у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, передбаченому за ч.4 ст. 172-11 КУпАП визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.09.2022 року близько 14:00 год. на території смт. Б. командиром реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 було виявлено факт самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 матросом ОСОБА_1 , який під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану в районі смт. Б.. 14.09.2022 року близько 14:00 год. самовільно залишив місце дислокації військової частини до 23.09.2022 року 09:00.

Частиною 4 статті 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», та Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Згідно з вимогами ч. ч.3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, а відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб; Указом Президента України №574/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України № 551-ХІV від 24 березня 1999 року, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 4 Статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до вимог ст. 6 Статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період станом на 14.09.2022 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 доведена долученими до матеріалів справи:

- рапортом командира реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 від 14.09.2022 року;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 257 від 29.09.2022 року.

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 23.09.2022 року.

- медичною характеристикою ОСОБА_1 , з якої не вбачається факту перебування на лікуванні в період з 14.09.2022 року по 23.09.2022 року.

Крім того, до протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він підтвердив свою вину.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При визначенні виду адміністративного стягнення суд враховує обставини скоєного правопорушення, відношення ОСОБА_1 до вчиненого, його вік, стан здоров`я, сімейні обставини та інші обставини в їх сукупності.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме соціальний аспект кваліфікації військового адміністративного правопорушення, суспільну небезпеку і шкоду від вчинення військовослужбовцями адміністративно-карних дій, завдання шкоди позитивному авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, його особу, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень, до правопорушника за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 172-20, 221, 277, 280, 283, 284 КУпАП, п. 12. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять ) грн. (отримувач Новобузька міська отг Миколаїв. ГУК/тг м.Новий Буг/21081100, код отримувача Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN) UA0014436 код класифікації доходів бюджету 21081100).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Роз`яснити порушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, постанова підлягає примусовому виконанню та надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим, з порушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя С.І.Вжещ