ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1290/22 Справа № 932/2186/22 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та закрито провадження по адміністративній справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 16.04.2022 року об 21.05 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Субару» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на нерегульованому перехресті вул. М. Грушевського та пр. Д. Яворницького у м. Дніпро, рухаючись другорядною дорогою, проявив неуважність та не надав дороги автомобілю «Ніссан» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, після чого у некерованому стані виїхав ліворуч на тротуар, де скоїв наїзд на світлофорний об`єкт. Внаслідок ДТП транспортні засоби та світлофорний об`єкт пошкоджені. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. п. 2.3-б, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2022 року скасувати її, а провадження по справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що 09.09.2022 року в судовому засіданні було оголошено лише резолютивну частину вказанного судового рішення та повідомлено, що повний текст вказаної постанови буде виготовлено не раніше 19.09.2022 року у зв`язку з короткотерміновою відпусткою судді. Тож, повний текст постанови він отримав лише 19.09.2022 року після звернення до суду його захисника Ковалевського М.С. з заявою про отримання копії постанови. Тому вважає, що встановлений ст. 296 КупАП строк для подання цієї апеляційної скарги ним пропущено з поважних причин.

Вважає постанову суду незаконною та необгрунтованою, винесеною без встановлення всіх обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та даних, які мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Зазначає, що при розгляді цієї справи судом безпідставно були залишені поза увагою докази, які, на думку апелянта, свідчать про відсутність його вини, а саме: його письмові пояснення щодо обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 16.04.2022 року і 17.05.2022 року, а також висновок експерта за результатами проведення експертного дослідження обставин механізму ДТП від 27.05.2022 року №10.1/014-Д, виконаний судовим експертом Драганом В.М., на підставі документів адміністративної справи №932/2186/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, які, в якому зазначено, що дійсною причиною вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди стали дії саме водія ОСОБА_2 , який рухався на автомобілі Ніссан" в момент зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 без включеного освітлення фар та габаритних вогнів, що в темну пору доби не дозволило йому з об`єктивних причин помітити вказаний автомобіль в момент перетину перехрестя проїздних доріг проспекту Дмитра Яворницького та Михайла Грушевського, що призвело до зіткнення.

Як вказує апелянт, 16 квітня 2022 року в 21 год. 05. хв. міське освітлення в місці пригоди, а також освітлення світлофора на вказаному перехресті вже були виключені, тож він їхав з включеними фарами і був позначеним на дорозі для водія ОСОБА_2 , а внаслідок того, що легковий автомобіль «Ніссан» під керуванням ОСОБА_2 рухався в цей момент без включених фар та габаритних вогнів, у нього не було об`єктивної можливості помітити вказаний автомобіль в темряві в момент перетину ним вказаного перехрестя доріг. Лише тоді, коли його автомобіль подолав по проїзній частині перехрестя дороги проспекту Дмитра Яворницького та вулиці Старокозацької приблизно 2-3 метри, праворуч від нього увімкнулось дальнє світло фар автомобіля «Ніссан», яким керував ОСОБА_2 , та через деяку мить відбулось зіткнення транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з п.2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як встановлено п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Апеляційним переглядом встановлено, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.п. 2.3-б, 16.11 Правил дорожнього руху України, що мало наслідком скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 16.04.2022 року; схемою місця ДТП від 16.04.2022 року, на якій зафіксовано: місце зіткнення, а також зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , згідно пояснень якого 16.04.2022 року близько 21.05 год. коли він, керуючи автомобілем «Ніссан» д/н НОМЕР_2 рухався по головні дорозі по пр. Д. Яворницького у напрямку вул. Січових Стрільців у м. Дніпро, на перехресті з вул. М. Грушевського він побачив автомобіль марки «Субару», який начебто пригальмував, щоб надати йому дорогу, а потім не надав йому дорогу та виїхавши на перехрестя скоїв зіткнення з його автомобілем. Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в апеляційному суді стороною захисту не були спростовані висновки суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляції ОСОБА_1 про те, що дійсною причиною вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди стали дії саме водія ОСОБА_2 , який рухався на автомобілі Ніссан" в момент зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 без включеного освітлення фар та габаритних вогнів, що в темну пору доби не дозволило йому з об`єктивних причин помітити вказаний автомобіль в момент перетину перехрестя проїздних доріг проспекту Дмитра Яворницького та Михайла Грушевського, що призвело до зіткнення, визнати їх слушними апеляційний суд не може.

Як убачається з матеріалів справи вищенаведене повністю спростовується показаннями ОСОБА_1 , наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими показаннями потерпілого ОСОБА_2 , характером та місцем розташуванням механічних пошкоджень на автомобілях, та свідчить про те, що відповідно до п.п. 2.3-б, 16.11 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 , рухаючись другорядною дорогою, проявив неуважність та не надав дороги автомобілю «Ніссан» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, і невиконання водієм ОСОБА_1 вимог даних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до ДТП і знаходиться в причинному зв`язку з наслідками вказаної ДТП. Цим обставинам суд першої інстанції дав в оскаржуваній постанові належну оцінку, з якою цілком погоджується й суд апеляційної інстанції.

Не приймає до уваги апеляційний суд і доводи ОСОБА_1 з приводу того, що суд першої інстанції залишив поза увагою висновок експерта за результатами проведення експертного дослідження обставин механізму ДТП від 27.05.2022 року №10.1/014-Д, виконаний судовим експертом Драганом В.М., на підставі документів адміністративної справи №932/2186/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, оскільки відповідно до оскаржуваної постанови суд цілком обгрунтовано не прийняв як доказ невинуватості наданий захисником Ковалевським М.С. висновок експерта Драгана В.М. за результатами проведення експертного дослідження з обставин механізму ДТП №10.1/014-Д від 27.05.2022 року, оскільки зазначене дослідження було проведено за вихідними даними, наданими захисником адвокатом Ковалевським М.С., і ці вихідні дані та механізм ДТП був встановлений з додаткових пояснень водія ОСОБА_1 , які відрізняються від пояснень наданих ним при складанні матеріалу працівниками поліції, а також без використання пояснень водія ОСОБА_2 взагалі.

Апеляційний суд також погоджується з вищенаведеною позицією суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду і так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. До того ж, цей висновок було складено без додержання вимог ст. 273 КУпАП, не за дорученням органу чи посадової особи, в провадженні яких знаходилась справа, а тому у місцевого суду були відсутні підстави для прийняття цього висновку як належного доказу у справі.

Таким чином, твердження апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

На переконання суду апеляційної інстанції саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, і жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, суду не надано.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду як законну та обгрунтовану - без змін.

Керуючись ст. 294 КупАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко