Справа 362/4026/22
Провадження 3/362/2174/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2022 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного районного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення №№1077, 1078 від 30.09.2022 ОСОБА_1 , будучи депутатом Васильківської міської ради Обухівського району Київської області, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», всупереч п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону України та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 04.12.2020 не повідомив Васильківську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між його приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, що зумовлений його особистими інтересами, які формували прагнення депутата покращити свій матеріальний стан за рахунок отримання роботи, який виник 04.12.2020 перед розглядом, підготовкою та прийняттям рішення за питанням порядку денного щодо обрання ОСОБА_1 секретарем Васильківської міської ради, що підтверджується відсутністю відповідної заяви про конфлікт інтересів у протоколі засідання колегіального органу, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення №№ 1079, 1080 від 30.09.2022, ОСОБА_1 , будучи депутатом та секретарем Васильківської міської ради Обухівського району Київської області, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», всупереч п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону України та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 04.12.2020 не повідомив Васильківську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між його приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, який виник 04.12.2020 перед розглядом, підготовкою та прийняттям рішення за питанням порядку денного сесії міської ради щодо «встановлення надбавок до основної заробітної плати, підтвердження рангу посадової особи міському голові», яка є його близьким родичем (тіткою), що підтверджується відсутністю відповідної заяви про конфлікт інтересів у протоколі засідання колегіального органу, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор підтримав вищевказані протоколи, вважав за можливе притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу.

ОСОБА_1 свою вину не визнав, заперечив факти, викладені у протоколах, вказавши, що діяв відповідно до вимог закону, який був чинним на час проведення сесії. Зауважив, що той факт, що він є родичем міського голови і те, що його кандидатура висунута на посаду секретаря був відомий всім депутатам. Разом з тим, ще до початку засідання сесії 04.12.2020 він ще раз всім нагадав про це, тому і приймав участь у голосуванні за вищевказаними питаннями. В протоколі засідання сесії не внесено його заяву про наявний у нього конфлікт інтересів при розгляді зазначених питань, але на той момент закон не вимагав занесення цієї заяви у протокол.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мостова І.О. підтримала таку позицію, додавши, що в протоколах про адміністративні правопорушення вказано, що наявний очевидний реальний конфлікт інтересів щодо ОСОБА_1 при вирішенні питань щодо обрання секретаря ради та визначення надбавок до заробітної плати міського голови, однак в чому очевидність не встановлено. Так, до обрання депутатом і секретарем ОСОБА_1 мав оплачувану роботу, а прокурором у суді не доведено того факту, що у ОСОБА_1 покращилось би матеріальне становище в зв`язку із обранням секретарем. Крім того, його кандидатуру було погоджено попередньо 02.12.2020 на погоджувальному комітеті, всі фракції погодились, інших кандидатур не висувалось, на сесії за нього проголосувала більшість, тому в даному випадку відсутній реальний конфлікт інтересів як обов`язкова складова складу адміністративного правопорушення.

Захисник надала письмові заперечення і копії документів, на підтвердження позиції захисту, а також заявила клопотання про виклик свідків депутатів ради, які були присутні на засіданні.

Вказані письмові заперечення та документи долучено до матеріалів справи, а клопотання про виклик свідків задоволено.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що працює завідуючої інфекційного відділення Васильківської ЦРЛ і є депутатом міської ради, була присутня на засіданні сесії 04.12.2020, на якому розглядалось, окрім іншого, і питання щодо обрання секретаря міської ради та встановлення заробітної плати, надбавок до неї міському голові. При цьому, їй особисто було відомо, що кандидатуру ОСОБА_1 висунуто на посаду секретаря ради, ця кандидатура була єдиною, її погодили, ніхто не заперечував, будь-якого тиску або зловживань з цього приводу з боку ОСОБА_1 або міського голови не було. При цьому, також всім було відомо про те, що ОСОБА_1 є племінником міського голови. Як вона пам`ятає на даний час, оскільки пройшло вже 2 роки, до початку сесії, коли всі депутати зібрались і почалось засідання у сесійному залі ОСОБА_1 нагадав про вказані обставини, тобто повідомив про наявний у нього конфлікт інтересів, тоді вони розпочали роботу.

Свідок ОСОБА_3 , яка також є депутатом Васильківської міської ради, надала суду аналогічні за змістом пояснення. Підтвердила, що кандидатура ОСОБА_1 була єдиною, про факт родинних зв`язків із міським головою було відомо. Разом з тим, ніякого тиску з цього приводу не відбувалось і, взагалі, діяльність міського голови і секретаря ради ніяким чином не пов`язана.

На запитання прокурора свідки категорично підтвердили, що 04.12.2022 безпосередньо у сесійному залі, де були присутні всі 34 депутата, на початку засідання сесії Васильківської міської ради ОСОБА_1 зробив публічну заяву про обставини щодо наявного конфлікту інтересів при вирішенні питань, внесених до порядку денного.

При цьому, прокурор пояснив, що при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 жодного свідка не було опитано.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилають до інших нормативно-правових актів, що наповнює їх більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, а також наявності складу та події діяння.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Станом на 04.12.2020 (дата вчинення правопорушення) діяла ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції закону від 20.10.2020, відповідно до якої депутат міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Як вбачається з пояснень особи та допитаних у судовому засіданні свідків депутатів, що були безпосередньо присутні на сесії ради, які є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у їх достовірності, не спростовані прокурором під час судового розгляду, їм було достовірно відомо, що ОСОБА_1 є племінником міського голови, а також про висунення його кандидатури на посаду секретаря ради, при цьому ОСОБА_1 перед розглядом та прийняттям рішень щодо обрання секретаря ради та встановлення заробітної плати та надбавок до неї, міському голові публічно оголосив, про наявність конфлікту інтересів через висування його кандидатури та сімейні зв`язки із міським головою.

При цьому, сторона захисту наголосила, що вказане повідомлення не внесено до протоколу, оскільки не було такої вимоги закону.

Згідно дослідженого у суді копії протоколу сесії ради у протоколі відсутня заява ОСОБА_1 про наявний у нього конфлікт інтересів.

Разом з тим, станом на 04.12.2020 у ОСОБА_1 як у депутата міської ради не було обов`язку щодо публічного повідомлення про конфлікт інтересів на засіданні ради із обов`язковим внесенням до протоколу засідання ради, оскільки відповідні зміни до закону, якими встановлено додаткові обов`язки внесення відповідної заяви до протоколу, порушення яких ставиться йому у провину, прийнято 19.02.2021.

Посилання у протоколах про адміністративні правопорушення на положення ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», вимогу якої порушив ОСОБА_1 , і яка передбачає обов`язкове внесення заяви про конфлікт інтересів до протоколу засідання, не приймається судом з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», в редакції що діяла на час вчинення правопорушення, що інкримінується особі, передбачала, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності, окрім інших, і депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Таким чином, статус та діяльність ОСОБА_1 як депутата місцевої ради регламентується Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції станом на 20.10.2020, положення ст. 59-1 якого, дозволяли депутату місцевої ради приймати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради.

При цьому, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», на порушення вимог якої посилається уповноважена особа поліції у протоколах за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, передбачає, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. (...). Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Тобто, як уповноважена особа поліції у протоколі, так і прокурор у судовому засіданні посилаються на порушення ОСОБА_1 різних положень закону, якими він повинен був керуватися у своїй діяльності, і які суперечать один одному, і є взаємовиключними.

Таким чином, враховуючи викладене, а також положення ч. 1 ст. 35 вищевказаного Закону у вілповідній редакціх станом на 04.12.2020, суд приходить до висновку про відсутність обов`язку депутата міської ради ОСОБА_1 занести свою заяву про наявність у нього конфлікту інтересів у протокол засідання сесії, а обов`язок щодо публічного оголошення про наявний у нього конфлікт він виконав.

Суд також керується рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27.10.2020 р. у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України стосовно відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 35 Закону України «Про запобігання корупції», яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим і остаточним.

Враховуючи викладене, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на виконання вимог ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції станом на 20.10.2020, самостійно публічно оголосив про наявний у нього конфлікт інтересів під час засідання ради, що дозволяло йому приймати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень міською радою.

Крім того, суд приймає до уваги і заперечення сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при підготовці, розробці та прийнятті рішення щодо висування та обрання його секретарем міської ради.

Так, ст. 172-7 КУпАП (у відповідній редакції) передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також прийняття рішень (вчинення дій) в умовах реального конфлікту інтересів. Відповідно до приписів примітки ст. 172-7 КУпАП, передбачено, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно судової практики, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність такої сукупності юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко артикульований та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

Отже, без наявності хоча б одного із фактів з цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі.

Так, у вищезазначеному протоколі уповноваженою на те особою наведені складові наявного у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при підготовці та розгляді питання щодо обрання його секретарем ради, який ґрунтується на бажанні покращити своє матеріальне становище, оскільки посада депутата є неоплачуваною, а секретар ради отримає заробітну плату.

Разом з тим, ОСОБА_1 не приймав участі у підготовці та розробці питання щодо його кандидатури на посаду секретаря. Це було зроблено на засіданні погоджувального комітету 02.12.2022 за ініціативи інших депутатів. ОСОБА_1 на цей момент працював на посаді головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення Васильківської районної ради з 25.10.2017 по 03.12.2020 і отримував заробітну плату (згідно копії трудової книги з 25.10.2017 по 03.12.2020).

При цьому, прокурором не надано доказів того, що внаслідок зміни посади у ОСОБА_1 покращився б матеріальний стан.

Отже, виходячи з вище викладеного, суд підсумовує, що у протоколі не міститься відомостей про те, у чому саме полягає факт суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 і його представницькими повноваженнями, а також вплив цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість під час прийняття рішень і вчинення дій щодо обрання ОСОБА_4 секретарем.

Згідно ч. 1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Звaжaючи нa виклaдене, дoслідивши усі нaявні у спрaві дoкaзи зa свoїм внутрішнім перекoнaнням, щo ґрунтуються нa всебічнoму, пoвнoму й oб`єктивнoму дoслідженні всіх oбстaвин спрaви в їх сукупнoсті, керуючись зaкoнoм і прaвoсвідoмістю, суд дійшoв дo виснoвку прo недoведеність у дaнoму випaдку зa вищезaзнaчених oбстaвин вини ОСОБА_1 у вчиненні aдміністрaтивних прaвoпoрушень, передбaчених частиною 1 та 2 статті 172-7 КУпAП, зa стaндaртoм дoведення «пoзa рoзумним сумнівoм».

Згідно ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, а також за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сухарева О.В.