Справа № 214/5665/22
3/214/2578/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого поліцейським ПОП ГУНП в Дніпропетровській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12.10.2022 о 23 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Skoda Oktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі мн. Гірницький біля будинку №22а у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова та координація рухів. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а також на місці за допомогою технічного приладу Драгер, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що 12.10.2022 перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль був припаркований біля магазину АТБ навпроти його будинку. Близько 23-00 год., виявивши, що в автомобілі залишив свій мобільний телефон, пішов до машини його забрати. В той же час, позаду його автомобіля під`їхала поліцейська машина. Виходячи з автомобіля, патрульні поліцейські підійшли до нього та почали казати, що він порушує. ОСОБА_1 погодився, що здійснює порушення, маючи на увазі порушення комендантської години. Попросили надати посвідчення водія та документи на автомобіль, нічого не пояснюючи. Документи на автомобіль він надав, а за посвідченням водія пішов додому разом з працівником поліції. Повернувшись, поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, не роз`яснюючи з яких підстав та за якими ознаками вони вбачають, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. Розгубившись, ОСОБА_1 сказав, що пройде огляд у медичному закладі, але у подальшому відмовився, оскільки за кермом автомобіля не був.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 №1376.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №395043 від 13.10.2022 слідує, що 12.10.2022 о 23 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Skoda Oktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі мн. Гірницький біля будинку №22а у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова та координація рухів. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а також на місці за допомогою технічного приладу Драгер, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, суду надані: письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 12.10.2022, постанову серії ЕАР №6015318 від 13.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №146156 від 13.10.2022 за ст. 122-2 КУпАП, рапорт інспектора ПП ОСОБА_4 , довідку про отримання водієм ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 .

Диспозицією ч 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Визначаючи склад вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п. 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

В розумінні ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу та інші дії, передбачені цією нормою, є превентивними поліцейськими заходами, під час проведення яких поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив ПДР України; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. При цьому, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В рапорті співробітника поліції, зазначено, що у нічну зміну було помічено транспортний засіб, який рухався у комендантську годину, який на вимогу працівника поліції про зупинку, подану за допомогою сигнального диску з червоним сигналом, не зупинився, був зупинений шляхом переслідування.

Оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, судом встановлено, що на відеозаписі з нагрудних відеореєстраторів поліцейських зафіксовано, як у темний час доби повз автомобіль патрульних поліцейський проїхав транспортний засіб, марку якого та реєстраційні номери не видно. Після руху патрульного автомобіля, видно, що поліцейські прибули до будівлі, біля якої припарковано чотири автомобіля, біля яких стоїть ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського пред`явити документи, ОСОБА_1 пояснює, що живе у даному будинку і посвідчення водія у нього вдома, при необхідності він їх може принести, після чого працівники поліції разом із ОСОБА_1 ідуть до нього додому, після чого складають матеріали про правопорушення.

На переконання суду з даного запису не можна зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1 здійснював рух до моменту зупинки автомобіля. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Працівниками поліції у направленні до КПНД та протоколі про адміністративне правопорушення вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова та координація рухів.

Зазначені ознаки хоча й відповідають ознакам, вказаним в п. 3 розділу І Інструкції, які визначають правомірність пред`явлення вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак дослідженням усіх фрагментів відеозаписів у судовому засіданні не встановлено. На фрагментах відеозапису, досліджуючи поведінку ОСОБА_1 не вбачаються такі ознаки сп`яніння, як порушення мови і координації рухів.

З наявного в матеріалах справи відеозапису щодо складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, він поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання працівників поліції, висловлював свої заперечення, його поведінка, мова та рухи цілком відповідали обстановці.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 13.10.2022 у їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

На думку суду, не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 пояснення вказаних свідків, оскільки вони виготовленні на заздалегідь виготовлених бланках патрульної поліції, є ідентичними між собою за змістом і різняться лише в підписах та в зазначенні прізвищ та ініціалів цих свідків. З таких пояснень свідків неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому через відсутність інших відомостей в матеріалах справи, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився.

Окрім вищенаведених доказів у матеріалах справи наявна лише довідка з національної автоматизованої інформаційної системи України, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 , а отже сам по собі цей документи не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, з огляду на правову позицію ВС, яку викладено у постанові КАС ВС у справі № 524/5741/16-а.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема в справах «Кобець проти України» від 14.02.2018, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення вини «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї, ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, у тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у своєму рішенні від 10.02.1995, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно зі ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаними вище обставинами, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Сіденко С.І.