Провадження № 3/127/7464/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 26.09.2022 біля 22.23 год. по вул. Привокзальна, 17 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак його захисник вважала за можливе здійснити судовий розгляд справи за відсутності її підзахисного, посилаючись на наявність письмових пояснень щодо обставин справи.

Заслухавши думку захисника Кравчука С.О., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 26.09.2022 біля 22.23 год. по вул. Привокзальна, 17 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення (далі Протокол) надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис) та рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 3 БУПП у Вінницькій області Колосюка В. (далі Рапорт), зміст якого відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З Протоколу випливає, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Аналогічні відомості викладені й у Рапорті. Зазначені ознаки передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для направлення водія транспортного засобу на огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що захисник Кравчука С.О. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 не були названі усі перелічені у Протоколі та Рапорті ознаки алкогольного сп`яніння. Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд враховує, що з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 була названа така ознака алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з рота. Наведена ознака передбачена пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для проведення огляду на стан сп`яніння. Тому твердження захисника щодо невідповідності відомостей, зазначеним у Протоколі та Рапорті фактичним обставинами справи суд вважає слушними частково в межах відсутності підтвердження посилання працівників поліції на наявність у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння, як порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Проте, як суд зазначив вище, наявність однієї з ознак, визначених пунктом 3 розділу І Інструкції є підставою для направлення водія на огляд на стан сп`яніння.

Процедура такого огляду регламентована Інструкцією та статтею 226 КпАП.

Захисник Кравчука С.О. в судовому засіданні також посилалась на те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння дотримана не була. Зокрема, її підзахисний від проходження огляду не відмовлявся, натомість просив надати йому приблизно 5 хвилин, щоб віддихатись, посилаючись на погіршення самопочуття. Натомість, незважаючи на неодноразове твердження ОСОБА_1 про те, що він бажає пройти огляд на стан сп`яніння, був складений Протокол. Захисник також зауважила, що ОСОБА_1 від надання пояснень та підписання Протоколу не відмовлявся, тому відомості у Протоколі в цій частині також не відповідають дійсності. Крім того, захисник посилалась на те, що надані суду фрагменти відеозапису не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони оформлені з порушенням відповідної інструкції, яка вимагає, щоб запис проводився безперервно.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини першої статті 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому реченням другим частини другої статті 266 КпАП регламентовано, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Зі змісту ж речення третього частини другої статті 266 КпАП випливає, що матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 за № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі Інструкція № 1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

З наданих суду Записів випливає, що останні здійснені не безперервно, натомість суду надані фрагменти записів, тому суд вважає слушними посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на недотримання вимог пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 1026. Разом з тим, суд вважає за доцільне надати відповідну правову оцінку наданим суду фрагментам Записів в сукупності з іншими доказами, наданими суду.

Отже, з оглянутих в судовому засіданні фрагментів запису випливає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, натомість просив надати йому незначний час (згідно із записом 5 хвилин), щоб віддихатись. Зазначені твердження ОСОБА_1 , який випливає з фрагментів Запису останнім були повторені неодноразово. Суд враховує, що захисник Кравчука С.О. надала суду медичні документи, зі змісту яких випливає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з діагнозом: ВСД по кардіальному типу, пароксизмальна тахікардія. Тому твердження захисника Кравчука С.О. про те, що працівники поліції безпідставно відмови ОСОБА_1 у наданні незначного часу для вирівнювання дихання суд вважає слушними. Крім того, з наданих суду фрагментів Запису випливає, що після спливу часу, який просив ОСОБА_1 надати йому для того, щоб віддихатись, останній підійшов до працівників поліції та просив провести його огляд на стан сп`яніння. Натомість, як випливає із Запису у проведенні такого огляду ОСОБА_1 було відмовлено з тих підстав, що Протоком вже складений. При цьому суд також вважає слушними зауваження захисника Кравчука С.О., що наданим суду Записом спростовне посилання у Протоколі про відмову ОСОБА_1 в його підписанні та наданні відповідних пояснень. Крім того, суд враховує, що з оглянутих у судовому засіданні фрагментів Запису випливає, що працівниками поліції не дотримані вимоги пункту 5 розділу ІІ Інструкції.

Відповідно до частини третьої статті 266 КпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 після спливу часу, про який він просив у зв`язку з погіршенням його самопочуття (медичний діагноз підтверджений наданими медичними документами) просив провести його огляду на стан сп`яніння, однак отримав відмову, мотивовану тим, що Протокол вже складений.

Зі змісту частини п`ятої статті 266 КпАП випливає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння дотримана не була, оскільки ОСОБА_1 згідно з наданими суду Записами від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу не відмовлявся, декілька разів повідомив про своє бажання пройти огляд на стан сп`яніння, однак у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (задишка та підняття тиску) просив надати час, щоб заспокоїти дихання. Незважаючи на це, протокол про адміністративне правопорушення був складений з мотивів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, як слідує з наданих суду Записів ОСОБА_1 було відмовлено у проходженні огляду відповідно до приписів частини третьої статті 266 КпАП у закладі охорони здоров`я з тих підстав, що Протокол вже складений.

Окрім цього, як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмова особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд вище вже зазначив, що з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що на час приходу працівників поліції автомобіль марки Skoda перебував на території АЗС, ОСОБА_1 був поза межами автомобіля, на вимогу працівників поліції пред`явити документи, повернувся до автомобіля, звідки дістав необхідні документи. Захисник при цьому посилалась на те, що надані суду докази не підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом. Обґрунтовуючи зазначені твердження, захисник посилалась на те, що у Протоколі містять різні адреси, за якими ОСОБА_1 наче вчинив правопорушення.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Вимоги до Протоколу визначені статтею 256 КпАП. Зокрема, зі змісту частини першої статті 256 КпАП випливає, що законодавець розмежовує поняття місця складання протоколу та місця вчинення правопорушення. З наданого суду Протоколу випливає, що вул. Лебединського, 4-а в м. Вінниці місце складання Протоколу, а вул. Привокзальна, 17 в м. Вінниці місце вчинення правопорушення. Тому твердження захисника в частині наявності у Протоколі неузгодженостей щодо місця вчинення правопорушення суд оцінює критично. При цьому суд вважає слушними твердження захисника про те, що надані суду матеріали не містять доказів механічного руху автомобіля марки Skoda, яким згідно з Протоколом керував ОСОБА_1 .

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейський судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, захисник Кравчука С.О. в судовому засіданні заперечувала факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння саме відповідно до встановленої статтею 266 КпАП процедури. Надані суду матеріали свідчать, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду як поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, натомість скаржився на погане самопочуття і просив надати незначний час для вирівнювання дихання. Крім того, захисник Кравчука С.О. в судовому засіданні посилалась на те, що наданими суду матеріалами не підтверджений факт керування ОСОБА_1 автомобілем, про що свідчить надані суду фрагменти Запису.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленої процедури, тому результати такого огляду (фіксація відмови від його проходження), на підставі приписів частини п`ятої статті 266 КпАП мають бути визнані недійсними. Також суд вважає слушними твердження захисника в частині того, що надані суду докази, які оспорюються стороною захисту, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, натомість свідчать, що автомобіль перебував у нерухомому стані з вимкнутим двигуном та світлом фар. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: