Справа № 755/8770/22 Головуючий у І інстанції Галига І.О.
Провадження № 33/824/3503/2022 Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Нечваля Я.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 08.08.2022 року о 17 год. 00 хв. по вул. Братиславській, 39-А в м. Києві, керував транспортним засобом «ВМW» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в КНП КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20 відмовився.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Нечваль Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зокрема апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення одержано не в належному процесуальному порядку, оскільки його складання не фіксувалось на боді-камеру. Зазначає, що відеозапис також є недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог закону відеозапис припинено на вимогу третьої особи - лікаря, що унеможливило фіксування всіх подій, що мали місце під час оформлення адміністративного матеріалу. Тому на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення та наявний в матеріалах справи відеозапис є недопустимими доказами.

Також захисник зазначає, що своїми діями працівники поліції та лікар-нарколог при пропонуванні проходження огляду на стан сп`яніння створили в свідомості ОСОБА_1 сумніви щодо того, яке рішення йому краще прийняти. У тому числі, захисник зазначає, що в порушення вимог КУпАП працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Крім того, захисник просив залучити до участі у справі відповідного прокурора шляхом виклику в судове засідання.

Зважаючи на те, що апеляційний розгляд раніше двічі вже було відкладено у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та його захисника Нечваля Я.В., в судове засідання 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Нечваль Я.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, знову не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутність.

Щодо клопотання захисника про залучення до участі у справі відповідного прокурора шляхом виклику в судове засідання, то Конституцією України, КУпАП, іншими законодавчими актами не наділено прокуратуру повноваженнями щодо «підтримання обвинувачення» у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, про що йдеться в рішеннях ЄСПЛ.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №152924від 08 серпня 2022 року (а.с.1), розписці ОСОБА_2 щодо зобов`язання не передавати керування транспортним засобом ОСОБА_1 протягом 24 годин (а.с.2); відеозаписах з нагрудної камери поліцейського №470653 та №472390, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , є недопустимим доказом, оскільки його складання не фіксувалось на боді-камеру, є безпідставними з огляду на те, що згідно вимог законодавства складання протоколу не потребує обов`язкового фіксування з використанням спеціальних технічних засобів.

Також є неспроможними доводи апелянта щодо недопустимості, як доказу, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, так як факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на відеозаписі чітко зафіксовано. Під час відмови ОСОБА_1 поліцейський застосував технічні засоби відеозапису, які у відповідності до вимог КУпАП долучив до протоколу про адміністративне правопорушення.

Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та підписаний ним без будь-яких зауважень.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що своїми діями працівники поліції та лікар-нарколог при пропонуванні проходження огляду на стан сп`яніння створили в свідомості ОСОБА_1 сумніви щодо того, яке рішення йому краще прийняти, не можуть бути взяті до уваги суду, оскільки на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 неправомірно не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено ст. 266 КУпАП, є безпідставними, оскільки згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення цих ознак за допомогою спеціального обладнання чи приладів законодавством не передбачено.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Нечваля Я.В. щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 адвоката Нечваля Я.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига