Справа №461/6173/22
Провадження №3/461/3282/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи - Dona Group Sp. z o. o., посада або рід занять - водій, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України,

встановив:

20.01.2022 року близько 15:20 год. в пункт пропуску «Краківець» митного поста «Яворів» Львівської митниці, в напрямку «виїзд з митної території України», прибув вантажний транспортний засіб марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 vin-код НОМЕР_3 , країна реєстрації Республіка Польща, з напівпричепом марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 vin-код НОМЕР_5 , країна реєстрації Республіка Польща, під керуванням громадянина України ОСОБА_2 .

Під час проведення митного контролю, на підставі аналізу переміщень за даними "Диспетчера зони митного контролю" та "Пасажирського пункту пропуску" та "Журналу пункту пропуску»" АСМО «Інспектор» та спрацювання в АСМО «Інспектор» АСАУР, встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 28.11.2021 о 07:21:42 року в`їхав на митну територію України транспортним засобом марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 vin-код НОМЕР_3 , країна реєстрації Республіка Польща, з напівпричепом марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 vin-код НОМЕР_5 , країна реєстрації Республіка Польща в режимі «тимчасове ввезення до 20 днів», комерційного призначення.

Згідно інформації з АСМО "Інспектор" модуль «Протоколи про порушення митних правил», встановлено, що громадянин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 481 Митного Кодексу України не притягувався.

Таким чином, враховуючи вимоги Митного кодексу України та ЗУ №2612-VIII від 08.11.2018 року щодо змін до Митного кодексу України, громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 108 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення напівпричепа марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 vin-код НОМЕР_5 , країна реєстрації Республіка Польща, більше ніж на тридцять діб.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Римар А.В. подали до суду письмові пояснення в яких просили зарити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Обґрунтовуючи свою позицію зазначили, що під час перебування на території України реєстраційні документи на вантажний автомобіль Renault реєстраційний номер НОМЕР_2 vin-код НОМЕР_3 були втрачені, про що ОСОБА_1 повідомив керівника компанії «Dona Group Sp.zo.o» ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, звернулась до правоохоронних органів України з відповідним повідомленням про втрату реєстраційних документів. Стверджує, що у зв`язку з втратою реєстраційних документів на вантажний автомобіль Renault, не було своєчасно вивезено напівпричіп марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 vin-код НОМЕР_5 . Вважає дану причину поважною та такою, що відбулася за відсутності вини ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Римар А.В. подали до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування наведеного клопотання зазначили, що правопорушення митним органом виявлено 20.01.2022, а протокол про порушення митних правил складено лише 07.11.2022. Таким чином, вважають, що на момент розгляду справи і складання протоколу закінчились визначені ст. 467 МКУ строки накладення адміністративного стягнення.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 та його захисник адвокат Римар А.В. просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник митного органу в судовому засіданні протокол підтримав та просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Частиною 6 ст. 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

За вчинення правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 108 Митного кодексу України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови. Якщо товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення). Якщо транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України: внаслідок дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; у разі зберігання таких транспортних засобів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі здійснення інших операцій з такими транспортними засобами у випадках, передбачених цим Кодексом (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час дії таких обставин, зберігання, арешту (вилучення) або здійснення таких операцій.

Статтею 460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.

Вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а саме останній перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №1164/20900/22 від 07.11.2022, дозволом АН №579532, витягами з інформаційних систем, довідкою Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 26.09.2022, листом адресованим ОСОБА_4 від 19.10.2022, листом Львівської митниці від 08.11.2022 та поштовими документами про його скерування, доповідною запискою.

Наведені докази встановлюють факт ввезення транспортного засобу на територію України, митний режим ввезення та відсутність даних про своєчасне вивезення транспортного засобу.

Водночас, обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як і не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адже ОСОБА_1 або уповноважені ним особи не зверталися до митних органів з відповідним клопотанням про продовження строку тимчасового ввезення напівпричепа марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 vin-код НОМЕР_5 . Більше того, з матеріалів справи вбачається, що ні ОСОБА_1 , ні уповноважені ним особи до митного органу з приводу втрати документів або неможливості вивезення транспортного засобу не звертались.

Водночас, згідно долученої до матеріалів справи довідки оперуповноваженого ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_5 зверталась до правоохоронних органів з приводу втрати документів на транспортний засіб «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_3 , а не документів на напівпричіп марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 . Таким чином, вказаний напівпричіп міг бути вивезений з території України, зокрема за допомогою іншого автомобіля (тягача).

Оцінюючи доводи сторони захисту наведені у клопотанні про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 476 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Складання адміністративного протоколу це процесуальна дія, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу приписів статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Правильність складання протоколу перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 278 КУпАП). При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Відповідні висновки містяться у постанові КАС ВС від 10 липня 2020 року у справі №420/647/19.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом можливого порушення митних правил ОСОБА_1 , працівниками митного органу проводились процесуальні дії з метою встановлення усіх обставин події, а також встановлення даних про осіб причетних до правопорушення, зокрема 26.01.2022 та 12.09.2022 було скеровано запит у Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області та 12.09.2022 скеровано запит Іванківській об`єднаній територіальній громаді з метою встановлення адреси реєстрації/проживання ОСОБА_1 . Також, листом від 19.10.2022 ОСОБА_1 викликався до митного посту «Яворів» Львівської митниці» на 07.11.2020 до 16.00 год. для надання пояснень по питаннях, які стосуються порушення строків тимчасового ввезення на митну територію України напівпричепу. Отже, лише після встановлення даних про особу правопорушника та вжиття заходів спрямованих на отримання від нього пояснень, був складений протокол про адміністративне правопорушення. В свою чергу, сторона захисту помилко ототожнює дату вивезення вантажного транспортного засобу марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 vin-код НОМЕР_3 , з датою виявлення правопорушення яке полягає у перевищенні строку тимчасового ввезення напівпричепу марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4

На підставі наведеного, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що на момент розгляду справи у суді закінчились строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Разом з тим, слід відзначити, що наведені вище обставини та підстави які наводить сторона захисту у клопотанні про закриття провадження, зокрема те, що про ймовірне несвоєчасне вивезення напівпричепу, а отже ймовірне вчинення адміністративного правопорушення, представникам митного органу стало відомо ще 20.01.2022, а протокол складено лише 07.11.2022, тобто через понад 10 місяців, свідчать про те, що представники митного органу проявили надмірне зволікання при встановлені обставин справи та особи правопорушника, що вказує на порушення митним органом розумних строків провадження у справі. В цьому контексті слід відзначити, що таке тривале провадження у справі не було пов`язане з будь-якими об`єктивними факторами (велика кількість процесуальних дій, великий обсяг документів тощо), а отже таке зволікання представників митного органу не можна вважати виправданим.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України доведена повністю.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають наступне.

Стаття 23. Мета адміністративного стягнення

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 22. Можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стаття 33. Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, аналіз наведених положень та тлумачення визначення адміністративного стягнення вказує на те, що стягнення це захід адекватної реакції держави на вчинення фізичною чи юридичною особою адміністративних деліктів із акцентом як на майнові (фінансові) обмеження прав, правомочностей, так й вплив на саму особу, її психіку та поведінку. Крім того, адміністративне стягнення це засіб примусу, що застосовується від імені держави до суб`єктів адміністративного проступку, визначених винними у вчиненні такого проступку.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності, на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Суд, вирішуючи питання відповідальності ОСОБА_1 враховує, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Також суд враховує, що у зв`язку із втратою документів на автомобіль, за допомогою якого було ввезено напівпричіп марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 , у ОСОБА_1 були об`єктивні труднощі у вивезенні вказаного напівпричепа. Разом з тим, ОСОБА_1 своєчасно повідомив керівництво про втрату відповідних документів. В свою чергу, керівник ОСОБА_1 своєчасно звернулася до правоохоронних органів з цього приводу. Крім цього, суд враховує, що напівпричіп марки «Wielton» реєстраційний номер НОМЕР_4 було вивезено за межі митної території України 20.01.2022, тобто строки вивезення вказаного напівпричепа порушено на відносно незначений проміжок часу. Також, суд враховує те, що наведене правопорушення не спричинило значних негативних наслідків, зокрема у виді несплати митних платежів або експлуатації на території України транспортного засобу без належних дозвільних документів.

При цьому, окрім наведених вище мотивів, також враховую те, що в умовах російської збройної агресії проти України, здійснюючи правосуддя від імені України, суд у даній справі може в межах наданих йому дискреційних повноважень та вважає за доцільне не застосовувати до громадянина нашої держави, адміністративне стягнення, що, серед іншого наведеного вище, відповідає принципам гуманізму.

Враховуючи наведені положення, доводи та мотиви, приймаючи до уваги характер вчиненого адміністративного правопорушення, наведені дані про особу яка його вчинила, відсутність даних про істотну шкоду та тяжкі наслідки від вчиненого, суд приходить до переконання та висновку про те, що у даній конкретній справі до особи можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги наведене вище, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь її вини, наслідки правопорушення, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.22 КУпАП, ст.ст.458, 459, 461, 481, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України закрити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.