КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2961/2022 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 752/7740/22 Суддя у І інстанції: Бондаренко Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Пархоменка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Пархоменка Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 1 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 3 травня 2022 року о 01.57 год. в м. Києві по вул. Заболотного, 33, керував транспортним засобом «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Пархоменко С.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.

Щодо строку на апеляційне оскарження захисник вказує на те, що 11 вересня 2022 року - десятий день з дня винесення оскаржуваної постанови є неділею, тобто, вихідним днем, апеляційна скарга на оскаржувану постанову подається в перший робочий день, а саме 12 вересня 2022 року, тобто у строки, встановлені ч. 2 ст. 294 КУпАП.

З посиланням на норми Конституції України, КУпАП, ПДР України, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2015 року № 1452/735, практику Європейського суду з прав людини, захисник вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись, оскільки висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають обставинам справи, оскаржувана постанова винесена із порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає про те, що уповноваженими особами у протоколі серії ААД № 073011 від 3 травня 2022 року вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем саме з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, чинним в Україні законодавством відповідальність, зокрема, адміністративна, за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння взагалі не встановлена.

За змістомапеляційної скарги з наявного у матеріалах справи протоколу ОСОБА_1 інкриміновано, нібито, порушення п. 2.5 ПДР України, яке виразилось у відмові останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Апелянт акцентує увагу на тому, що ця обставина повністю узгоджується з відеозаписом з бодікамери № 473836, відповідно до якого посадові особи Національної поліції пропонують провести ОСОБА_1 саме поліцейськими огляд на стан сп`яніння і, навіть, викликають іншу посадову особу Національної поліції, яка має при собі відповідний спеціальний технічний засіб, та в період часу, який минув з моменту початку наявного відеозапису з бодікамери № 473836 (01.35 год.) до моменту першої пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння (01.37 год.), ні до моменту другої пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння (01.45 год.), ні до моменту третьої пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння після прибуття іншого поліцейського із відповідним спеціальним технічним засобом (01.58 год.), ні до моменту початку складання протоколу (02.03 год.), посадові особи Національної поліції не пропонували (не вимагали) ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в порядку, визначеному Інструкцією, а тому, на переконання апелянта, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п. 2.5 ПДР України не відповідає обставинам справи, та постановлений із порушенням норм матеріального права.

Також апелянт зазначає, що із наявного в матеріалах справи про адміністративне правопорушення одного із примірників протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 073011, ОСОБА_1 інкриміновано правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В той же час, з наданого поліцейськими Артамонову К.І. другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 073011 вбачається, що останньому інкриміновано правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 073011, в частині зазначення відомостей про кваліфікацію правопорушення містить явні ознаки підроблення - підтирання раніше записаних відомостей (ч. 130 ст. 1 КУпАП).

Крім того, захисник в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що, як вбачається із відеозапису з бодікамери № 473836, з моменту початку наявного відеозапису (01.35 год.) до прибуття іншого поліцейського із відповідним спеціальним технічним засобом для проведення огляду на стан сп`яніння (о 01.58 год.), поліцейські протягом цих 23 хв. неодноразово пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння - не медичний огляд, на що отримували відмову ОСОБА_1 , а автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якому перебував ОСОБА_1 , не рухався щонайменше з 01.36 год.

На думку апелянта, навіть за припущення, що в діях ОСОБА_2 наявні порушення п. 2.5 ПДР України, а, отже, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КК України, то таке правопорушення було закінчене не пізніше 01.36 год. (час, коли на відеозапису з бодікамери вперше видно автомобіль, який не перебуває в русі) або не пізніше 01.37 год. - час, коли ОСОБА_1 відмовився від пропозиції поліцейського, щоб останній провів огляд на стан сп`яніння.

Захисник переконаний, що запис у протоколі про те, що ОСОБА_1 о 01.57 год. керував транспортним засобом і тільки в цей час відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не відповідає дійсності і вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП в частині відомостей про час вчинення адміністративного правопорушення, про що сторона захисту ОСОБА_1 звертала увагу суду першої інстанції під час розгляду справи.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що з відомостей, які зазначені на відеозаписі з бодікамери № 473836, вбачається, що відеозапис здійснюється поліцейським ОСОБА_5 - як можливо зрозуміти із діалогів на відеозапису, має ім`я ОСОБА_3 , поліцейський, який здійснює відеозапис з бодікамери № 473836, на момент початку відеозапису перебуває на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля Національної поліції. У подальшому цей же поліцейський, який здійснює відеозапис з бодікамери № 473836, дістає бланки протоколів про адміністративне правопорушення, сідає на місце водія службового автомобіля Національної поліції та починає складати протокол про адміністративне правопорушення. У подальшому з відеозапису з бодікамери № 473836, який проводиться все тим же поліцейським, вбачається, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зачитує вже інший поліцейський, який зазначає що він є ОСОБА_4 , і вказані обставини, на думку захисника, свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 073011 складений не тією особою, яка його підписала, оскільки склав його поліцейський ОСОБА_5 від імені поліцейського ОСОБА_4, який і підписав цей протокол, що є грубим порушенням ч. ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП, про що сторона захисту ОСОБА_1 звертала увагу суду першої інстанції під час розгляду справи.

Окрім того, на переконання захисника, судом першої інстанції також проігноровані факти відсутності доказів перебування автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2 в русі, а отже відсутні докази про керування вказаним автомобілем 3 травня 2022 року ОСОБА_1 , як і виявлена очевидна невідповідність зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 073011 ознак алкогольного сп`яніння, передбачених Інструкцією.

Про день, час та місце проведення апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомлявся у встановленому законом порядку (ас. 45-46), в судове засідання не з`явився.

Захисник Пархоменко С.С. повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на службі, вважав правильним зупинити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , але не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 .

З урахуванням думки захисника Пархоменка С.С., зважаючи на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП та те, що чинним КУпАП не передбачено зупинення провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку з проходження військової служби, апеляційний суд доходить висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду захисник Пархоменко С.С. підтримав доводи, якій викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що ОСОБА_1 не у повній мірі все зрозумів. Працівники поліції допустили неточності у протоколі - наявні підтирання, і про це зазначено в апеляційній скарзі. Дії працівників поліції не відповідають вимогам закону. Також після складання протоколу щодо ОСОБА_1 на останнього було викликано ВСП, був складений інший матеріал, в якому було інкриміновано самовільне залишення, але провадження у справі закрито.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Пархоменка С.С., дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, то з огляду на обставини, викладені в апеляційній скарзі, а також враховуючи вимоги ст. 294 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувана постанов винесена місцевим судом 1 вересня 2022 року (ас. 25-26).

З огляду на положення ст. 294 КУпАП, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову суду від 1 вересня 2022 року є 11 вересня 2022 року - неділя - неробочий день.

З урахуванням того, що 11 вересня 2022 року - неділя - неробочий день, останнім днем для подання апеляційної скарги є наступний робочий день - 12 вересня 2022 року - понеділок.

Апеляційна скарга, відповідно до даних поштового відправлення на конверті, подана 12 вересня 2022 року, тобто, в межах строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду (ас. 39).

Що стосується доводів про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, то вони є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, при цьому мала ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону.

Так, суд першої інстанції, за результатами дослідження матеріалів справи, у тому числі, перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановив, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а тому місцевий суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами.

При цьому місцевим судом перевірялись доводи сторони захисту на безпідставність зупинки водія поліцією, і суд визнав такі доводи необґрунтованими, такими, що не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, вказаного у постанові суду. Місцевий суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так само як і факт його відмови від проходження огляду, у повній мірі підтверджується даними відеозапису, а тому посилання захисника на відсутність доказів у справі визнав надуманими. (ас. 25-26).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи, у тому числі дані, встановлені під час апеляційного розгляду.

З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису встановлено таке.

Відеозапис розпочинається 03/05/2022 о 01:35:11. З відеозапису вбачається рух службового транспортного засобу працівників патрульної поліції, які, зупинивши автомобіль, вийшли з нього. На проїзній частині перебуває автомобіль чорного кольору із увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Працівники поліції підійшли до транспортного засобу, на водійському сидінні перебуває водій - ОСОБА_1 . Працівники поліції перевіряють документи - паспорт та посвідчення водія, яке ОСОБА_1 демонструє зі свого мобільного телефону. Один з працівників поліції запитує у ОСОБА_1 , чи вживав останній щось сьогодні, на що ОСОБА_1 запитує у працівників поліції, чи перевіряють вони посвідчення? Працівник поліції говорить про те, щоб ОСОБА_1 відповідав на питання. Далі працівник поліції знову запитує у ОСОБА_1 , чи він вживав, на що ОСОБА_1 відповідає, що не вживав. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, на що ОСОБА_1 каже, що проходити не буде тому, що не хоче проходити. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 причину відмови від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відповідає, що просто не хоче. Працівник поліції говорить про те, що можна спілкуватись спокійніше, на що ОСОБА_1 повідомляє, що він їде додому. Інспектор запитує, звідки ОСОБА_1 їде, на що останній не відповідає. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи правильно він (інспектор) розуміє, що ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповідає «Так». Інспектор повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України за відмову, на що ОСОБА_1 відповідає «добре». Далі інспектор з`ясовує, чи розуміє ОСОБА_1 , що після цього він не має права далі керувати транспортним засобом, на що ОСОБА_1 відповів ствердно. Інспектор повідомляє ОСОБА_1 , що останній може викликати драйвера, на що ОСОБА_1 відмовляється та зазначає, що передзвонить командиру. Інспектор не заперечує. ОСОБА_1 звертається до працівників поліції та повідомляє про те, що вони роблять одну й ту ж саму справу, і він ( ОСОБА_1 ) просто їде додому. Працівник поліції зазначає ОСОБА_1 про те, що не потрібно керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Далі ОСОБА_1 виходить зі свого автомобілю, звертаючись до працівників поліції, повідомляє, що його командир відпустив до дому на один день. Працівник поліції знову запитує в ОСОБА_1 , чи вживав останній алкоголь, на що ОСОБА_1 відповідає, що «так, вживав», і працівник поліції запитує в ОСОБА_1 про згоду на проходження огляду на стан сп`яніння та повідомляє, що не хоче, щоб п`яні їздили за кермом, звертається до ОСОБА_1 , чи розуміє останній, що наражає на небезпеку інших учасників дорожнього руху, на що ОСОБА_1 відповідає, що розуміє. Далі інспектор запитує у ОСОБА_1 посвідчення водія та техпаспорт на автомобіль, на що ОСОБА_1 відповідає, що автомобіль дружини. Працівник поліції говорить про те, що розуміє, що автомобіль дружини, але техпаспорт має бути з водієм. Далі інспектор з дозволу ОСОБА_1 бере телефон в руки, оскільки у телефоні відображено посвідчення водія, з`ясовує, де техпаспорт, на що ОСОБА_1 повідомляє, що техпаспорт у дружини. У подальшому інспектор патрульної поліції двічі висловлює ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 за третьою пропозицією повідомляє, що готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що інспектор попереджає, що потрібно почекати, оскільки необхідно викликати інший екіпаж (з спецприладом «Драгер»). Далі на відео зафіксована розмова між ОСОБА_1 та інспекторами патрульної поліції, ОСОБА_1 просить працівників поліції, щоб його зрозуміли, на що інспектор повідомляє, що розуміє ОСОБА_1 , як людину, але не розуміє, як водія. ОСОБА_1 говорить про те, що йому залишилось проїхати 2 метри за кутом і все. ОСОБА_1 висловлює певні претензії працівникам поліції, на що працівник поліції просить ОСОБА_1 почекати в автомобілі до прибуття командира з газоаналізатором «Драгер», після чого буде проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки він погодився на це. Далі з відео вбачається, як ОСОБА_1 комусь телефонує, а інспектор повідомляє, що у ОСОБА_1 немає техпаспорту, а посвідчення водія у застосунку «ДІЯ». Після прибуття екіпажу патрульної поліції зі спецприладом «Драгер» інспектор запрошує ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» та запитує у ОСОБА_1 , чи він готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомляє, що не готовий пройти огляд, оскільки не хоче проходити огляд. Працівник поліції уточнює в ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд за допомогою газоаналізатору «Драгер», на що ОСОБА_1 , відмовляється. Далі інспектор повідомляє ОСОБА_1 , що є наказ МВС України та МОЗ України № 1452/735, відповідно до якого пропонується водію три варіанти: пройти огляд на місці, проїхати до лікаря нарколога, відмовитись від проходження тесту; що працівники поліції не примушують водія пройти, а пропонують варіанти, що за відмову від проходження огляду передбачена відповідальність і складаються адмінматеріали. На запитання інспектора поліції Артамонов К.І. каже, щоб складали матеріали. Інспектор патрульної поліції знову запитує в ОСОБА_1 , чи буде останній проходити огляд, на що ОСОБА_1 говорить про те, що йому залишилось проїхати два метри, він поспить, і все буде нормально. При цьому з відеозапису вбачається некоректна поведінка ОСОБА_1 .

У подальшому з відеозапису (з 02:00:40 до 03:12:51) вбачається складання адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`яснення (ас. 2).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що працівниками поліції під час патрулювання на проїзній частині було виявлено транспортний засіб «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 , що не заперечувалось й останнім та підтверджується переглянутим відеозаписом. Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого працівниками поліції була висунута вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спецприладу «Драгер» або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 , який повідомив, що вживав алкоголь, відмовився пройти огляд на місці за допомогою спецприладу «Драгер» або у медичному закладі.

Дані відеофіксації, яка переглянута під час апеляційного розгляду, підтверджують вимогу поліцейського до водія пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, відмову водія від проходження такого огляду, складання протоколу про адмінправопорушення, і обставини, зафіксовані на відеозаписі, повністю відповідають даним, відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час апеляційного розгляду та свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що транспортний засіб «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 перебував у нерухомому стані, є необґрунтованими, оскільки спростовуються відеозаписом, переглянутим під час апеляційного розгляду, на якому чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, чого не заперечував і останній, вказавши, що йому декілька метрів залишилось для того, щоб доїхати додому.

Не є підставою для скасування рішення суді і те, що складання документів у справі відбувалось різними працівниками поліції, а доводи захисника в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Розділом ІІІ п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, на порушення якої працівниками поліції посилається захисник, передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Однак, у даному випадку працівники поліції не розглядали справу, а складали документи, сукупність яких свідчила про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП, а рішення за результатами матеріалів справи, зібраними працівниками поліції, постановляв суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений працівниками патрульної поліції щодо ОСОБА_1 протокол містить підтирання в тій частині, де зазначена кваліфікація дій ОСОБА_1 , не можуть свідчити про істотне порушення, яке тягне за собою скасування постанови місцевого суду, оскільки відеозаписом підтверджується той факт, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що і було оголошено останньому працівником поліції на місці складання протоколу. Окрім того, сам захисник в апеляційній скарзі не заперечує обставин того, що у копії протоколу, яка була видана ОСОБА_1 , також зазначена кваліфікація правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що діючим законодавством передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами саме у стані будь-якого сп`яніння, а не з ознаками, то такі доводи є безпідставними з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП (в редакції до 1 липня 2020 року та з 3 липня 2020 року) передбачена відповідальність за:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

- відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою складовою для притягнення особи, яка керує транспортним засобом, є встановлення поліцейським у такої особи ознак сп`янінняабо ознак перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони

здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

· запах алкоголю з порожнини рота;

· порушення координації рухів;

· порушення мови;

· виражене тремтіння пальців рук;

· різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

· поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

· наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

· звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

· сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

· почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

Тобто працівник поліції може встановити тільки ознаки певного виду сп`яніння. Перебування особи безпосередньо у тому чи іншому стані сп`яніння встановлюється відповідно до положень ст. 266 КУпАП та зазначеної Інструкції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Наявними доказами у справі встановлено, що у ОСОБА_1 працівниками поліції встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, підтвердити або спростувати ці ознаки працівники поліції були позбавлені можливості, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, за що і передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Таким чином, сукупністю наявних у справі доказів підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об`єктивно, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а, відтак, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Пархоменка Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 1 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва