Справа № 199/1791/22
ПОСТАНОВА

іменем України

17.05.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Добринь Я.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2022 року о 00-45 годині ОСОБА_1 , в районі будинку №83 по вул.Калиновій у м.Дніпро (Амур-Нижньодніпровський район), керував автомобілем «Ніссан» № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується технічним приладом Alcotest Drager ARHK 0569, результат 1,42 %, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та зазначив, що 06.04.2022 року він з компанією друзів відпочивав у своєї знайомої. В продовж вечора вони посварилися і він, разом зі своїм другом ОСОБА_2 пішов на двір, оскільки на той час вже діяла комендантська година, де вони сіли в автомобіль «Ніссан» № НОМЕР_1 , та розмовляли. Через деякий час до них під`їхав екіпаж патрульної поліції, які наказали вийти з автомобіля для перевірки документів, наказали ОСОБА_2 йти до дому, а йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер. Він спочатку відмовлявся, але після застосування до нього фізичної сили, надав свою згоду, при цьому факт керування автомобілем він заперечував. Він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, але безпосередньо автомобілем не керував. На наступний день звернувся за медичною допомогою, щоб зафіксувати тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що дійсно він, разом з ОСОБА_1 прийшов до знайомої та продовж вечора посварилися, тому разом з ОСОБА_1 пішов на вулицю. Оскільки на той час вже діяла комендантська година, вони сіли в автомобіль «Ніссан» № НОМЕР_1 , при цьому ОСОБА_1 сів на водійське місце. Через деякий час до них під`їхав екіпаж патрульної поліції. Працівники поліції наказали вийти з автомобіля для перевірки документів. Хтось з поліцейських йому наказав йти додому, що він і зробив, залишивши ОСОБА_1 разом з поліцією. Зазначає, що хоча ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, але автомобілем не керував. На уточнюючі питання свідок ОСОБА_2 не зміг вказати ні точну, ані приблизну дату вказаних подій, також не зміг вказати на одяг який був одягнутий на ОСОБА_1 , як не зміг і вказати на точну кількість поліцейських, які прибули на місце події.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №249024 від 07.04.2022 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

- роздруківкою з приладу «Драгер Alcotest 6820» № 1703, проведеного 07.04.2022 року о 00-50, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 1,42 %;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, результат якого склав 1,42%, що було зафіксовано на боді камери працівників поліції;

- відеозаписом, знятого на нагрудні камери відеоспостереження працівників поліції, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Так, згідно переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 1,42 %.;

Згідно зі ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним.

До пояснень правопорушника ОСОБА_1 в частині не визнання своєї провини, суд відноситься критично, оскільки його позиція спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а не визнання ним провини в цій частині спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Відповідно до п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно вимогам ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги, але більш конкретні передбачені і спеціальною Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерського-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Матеріали справи, відеозапис, не містять та ОСОБА_1 не надані докази, що він наголошував на свою незгоду з результатами проведеного огляду та після його проходження здійснив такий огляд у закладі охорони здоров`я.

З приводу пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні, що він автомобілем не керував, суд розцінює відповідну позицію як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

Так, згідно відеозапису вбачається, що працівник поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 вказала, що саме він керував транспортним засобом, що він надав їй пояснення, що «переставляв автомобіль», що останній не спростував та не заперечував.

Пояснення свідка ОСОБА_2 суд до уваги не приймає до уваги, так як останній є товаришем ОСОБА_1 , а тому явно зацікавленою особою. Крім цього суд звертає увагу, що пояснення вказаного свідка мають неточності та розбіжності з наявним в матеріалах справи відеозаписом, оскільки свідок не зазначив навіть приблизну дату вказаних подій, вказав, що не пам`ятає в чому був одягнутий ОСОБА_1 , а також не зміг чітко вказати на кількість працівників поліції та описати їх.

Також, ОСОБА_2 відсутній на відеозапису, який надано суду поліцією та як свідок він не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не посилається на нього під час складання зазначеного протоколу і особисто ОСОБА_1 .

Крім того, суд констатує той факт, що відеозапис не містить відомостей, що працівники поліції застосовували до ОСОБА_1 фізичну силу, інше насильство, примус тощо, з метою проходження останнім огляду на стан сп`яніння.

Суд вважає, що свої пояснення у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 явно підлаштовують один до одного для уникнення першим адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Що стосується складеного протоколу про адміністративне правопорушення зазначаю наступне.

Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.

Доводи ОСОБА_1 про свою невинуватість, викладені ним у судовому засіданні, не спростовують зазначені докази, які у своїй сукупності свідчать про недотримання ним вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотиви ОСОБА_1 фактично ґрунтуються на незгоді з доказами за даною справою.

Суд розцінює відповідні пояснення ОСОБА_1 як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до штучного маніпулювання ним фактів та доказів, особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 свою провину не визнав, у скоєному не розкаявся, не надав суду відомостей, про оскарження обставин адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій та не спростував факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 гривень 20 копійок судового збору.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Л.Воробйов