ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тищенка Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкас від 18 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України (далі - МК) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості предмету порушення у сумі 509 691, 48 грн. з конфіскацією на користь держави товару «автомобіль пасажирський марки «LEXUS», модель «NX300H», календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2016, дата виготовлення 01.03.2016, VIN: НОМЕР_1 , Виробник: «TOYOTA MOTOR CORPORATION», Країна виробництва: JP.» загальною вартістю 509 691,48 грн.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 19 вересня 2020 року через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 через митний кордон України на митну територію України було переміщено товар автомобіль «LEXUS», модель «NX300H».

Як підставу для отримання дозволу на переміщення зазначеного товару через митний кордон України до митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 було подано рахунок від 31 серпня 2020 року №102214, відповідно до якого товар автомобіль «LEXUS NX300H» було продано компанією «AutoRemarketing Nordics AB» (Holmbyvagen, 71, 247 47 Flyinge, Sverige) громадянці України ОСОБА_2 за ціною у 9 200,00 євро.

28 вересня 2020 року зазначений товар було доставлено до Київської митниці Держмитслужби та за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA100680/2020/202008 на підставі рахунку від 31 серпня 2020 року №102214 задекларовано в митний режим імпорту (випуску для вільного обігу) за ціною у 9200,00 євро.

Відповідно до інформації митних органів Королівства Швеція, отриманої згідно з листом Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України від 11 червня 2021 року №20/20-02-01/7.8/1811 встановлено, що товар автомобіль «LEXUS NX300H» було продано компанією «AutoRemarketing Nordics AB» громадянці ОСОБА_2 згідно з рахунків від 31 серпня 2020 року №102214, №102214-А та №102214-В за ціною у 15 364,00 євро, що становить 509 691,48 грн. за курсом Національного банку України 33,1744 грн. за 1 євро станом на 19 вересня 2020 року (дату переміщення вказаного товару через митний кордон України).

За таких обставин, рахунок від 31 серпня 2020 року №102214, що був поданий ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби та в подальшому до Київської митниці Держмитслужби як підставу для переміщення товару автомобіль «LEXUS NX300H» через митний кордон України та його митного оформлення у митний режим імпорту, містить неправдиві відомості щодо ціни, яка необхідна для визначення його митної вартості.

16 липня 2021 року за даним фактом уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці за наявності приводів та підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 491 МК відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0006/90200/21 за ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі, яка подана 15 серпня 2022 року, захисник Тищенко Ю.П. просить скасувати вищевказану постанову, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилався на те, що, через неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи, його підзахисний не був присутнім у судовому засіданні і не отримував копію постанови. Про її наявність підзахисний дізнався з Єдиного державного реєстру досудових рішень. Лише 03 серпня 2022 року він та його підзахисний ознайомилися з матеріалами справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на порушення права на захист, адже ОСОБА_1 не приймав участь у судовому засіданні, при цьому не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Також приводить доводи про сплив у цій справі строку накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 467 МК.

Вказує, що митними органами Королівства Швеції на виконання запиту Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України 11 лютого 2021 року надано інформацію, що стосуються факту купівлі-продажу та оформлення транспортного засобу «LEXUS NX300H» на території Королівства Швеції.

Крім того, разом із листом-відповіддю Митною адміністрацією Швеції було надано також і відповідні підтверджуючі документи купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля «LEXUS NX300H», у вигляді рахунків від 31 серпня 2020 року №102214, №102214-А та №102214-В та виписки із банківських рахунків, про отримання коштів продавцем від довірителя ОСОБА_3 .

Зазначає, що саме рахунки є тією доказовою базою, на підставі яких судом першої інстанції зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, Департамент боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України станом на 11 лютого 2021 року був проінформований, та мав у своєму розпорядженні відповідні докази, у вигляді рахунків, проте з невідомих на те причин до 11 червня 2021 року не передавав їх до Держмитслужби України для проведення подальшої перевірки щодо факту можливого порушення митних правил.

Матеріали, що на думку Черкаської митниці, підтверджують факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , були передані до суду лише 07 грудня 2021 року, тобто з порушенням шестимісячного строку притягнення особи до відповідальності.

Також вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а його вина у вчинені цього правопорушення не доведена.

Переконаний, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних про форму вини ОСОБА_1 , про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК.

Зауважує, що зазначення суми, вказаної у рахунку від 31 серпня 2020 року №102214 має лише формальне значення, в той же час, коли істотного значення мають саме відомості про вартість товару, що переміщується через митний кордон, які зазначені у графі 12 Декларації типу ІМ40ДЕ №ЦА100680/2020/202008.

Так, сума декларування, разом із додатковими платежами та зборами, що сплачена ОСОБА_3 , перевищує загальну суму всіх рахунків.

Заперечує, що дії ОСОБА_1 були направлені на порушення інтересів будь-кого, зокрема Держави, в частині завдання матеріальних збитків. Так, за розмитнення товару, переміщеного на територію Україні, було сплачено до державного бюджету грошову суму у повному розмірі.

Крім того, обставини, які викладені в протоколі № 0006/90200/21 від 16 липня 2021 року не відображають істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Окрім того, приводить доводи щодо неправомірності визначення розміру штрафу.

З цього приводу вказує на правову позицію Європейського суду з прав людини (адлі - ЄСПЛ) у рішенні від 13 квітня 2022 року у справі «Краєва проти України", відповідно до якої за обставин цієї справи накладене на заявницю стягнення, зокрема, розмір штрафу, який її зобов`язали сплатити згідно з постановою апеляційного суду у результаті застосування ч. 1 ст. 483 МК, становило непропорційне втручання у її майнові права всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Втім, судом першої інстанції при вирішені питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративній відповідальності не було взято до уваги дані висновки суддів ЄСПЛ.

Незважаючи на заперечення представника Черкаської митниці, апеляційний суд стверджує, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи про порушення митних правил щодо нього та прийняття рішення судом по ній 18 січня 2022 року. У відповідності до заяви захисника Тищенка Ю.П. 03 серпня 2022 року він отримав копію постанови судді, що оскаржується (ар.с. 89), та згідно з описом вкладення у цінний лист 15 серпня 2022 року ним було подано апеляційну скаргу (ар.с 131). З урахуванням вихідних днів 13 та 14 серпня 2022 року, апеляційну скаргу подано у 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови судді.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

При апеляційному розгляді були заслухані:

- захисник Тищенко Ю.П., який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- представник Черкаської митниці Держмитслужби України Жук М.В., який заперечував порти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність постанови судді та письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного перегляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно із вимогами ст.487 МК, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК вказаних вимог закону не дотримався.

Разом з тим, апеляційний суд, розглядаючи всі доводи апеляційної скарги, не погоджується з доводами апелянта щодо спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Частина 2 статті 2 КУпАП визначає, що питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються МК.

У свою чергу згідно з ч. 1 ст. 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Відповідно до вимог законодавства про адміністративні правопорушення, момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, не ототожнюється з моментом виявлення цього правопорушення, адже складанню протоколу про адміністративне правопорушення передує його виявлення (ч. 2 ст. 254 КУпАП, ч. 1 ст. 494 МК).

У цій справі момент виявлення порушення митних правил, що було встановлено уповноваженою особою митниці, не є 11 лютого 2021 року чи 26 лютого 2021 року, адже після отримання інформації Держмитслужбою України від митних органів Королівства Швеція, проводилась відповідна перевірка цієї інформації.

Отже тільки після виявлення порушення митних правил, уповноважена посадова особа митного органу 16 липня 2021 року склала протокол. За матеріалами справи не вбачається, що це не було зроблено невідкладно.

За таких обставин на момент відправки митної справи до суду 07 грудня 2021 року та отримання цієї справи судом 13 грудня 2021 року (ар.с. 69, 70) строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 1 ст. 467 МК, не сплив.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК, встановлена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема, шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, суддя місцевого суду послався на протокол про правопорушення митних правил ПМП № 0006/90200/21 від 16 липня 2021 року, з якого вбачається, що 19 вересня 2020 року через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби громадянином України ОСОБА_1 через митний кордон України на митну територію України було переміщено товар автомобіль «LEXUS», модель «NX300H».

Як підставу для отримання дозволу на переміщення зазначеного товару через митний кордон України до митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 було подано рахунок від 31 серпня 2020 року №102214, відповідно до якого товар автомобіль «LEXUS NX300H» було продано компанією «AutoRemarketing Nordics AB» (Holmbyvagen, 71, 247 47 Flyinge, Sverige) громадянці України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) за ціною у 9 200,00 євро.

28 вересня 2020 року зазначений товар було доставлено до Київської митниці Держмитслужби та за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA100680/2020/202008 на підставі рахунку від 31 серпня 2020 року №102214 задекларовано в митний режим імпорту (випуску для вільного обігу) за ціною у 9200,00 євро.

Відповідно до інформації митних органів Королівства Швеція, отриманої згідно з листом Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України від 11.06.2021 №20/20-02-01/7.8/1811 встановлено, що товар автомобіль «LEXUS NX300H» (VIN: НОМЕР_1 ) було продано компанією «AutoRemarketing Nordics AB» громадянці ОСОБА_2 згідно з рахунків від 31 серпня 2020 року №102214, №102214-А та №102214-В за ціною у 15 364,00 євро, що становить 509 691,48 грн. за курсом Національного банку України 33,1744 грн. за 1 євро станом на 19 вересня 2020 року (дату переміщення вказаного товару через митний кордон України).

За таких обставин, рахунок від 31 серпня 2020 року №102214, що був поданий громадянином України ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби та в подальшому до Київської митниці Держмитслужби як підставу для переміщення товару «автомобіль «LEXUS NX300H» через митний кордон України та його митного оформлення у митний режим імпорту, містить неправдиві відомості щодо ціни, яка необхідна для визначення його митної вартості.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

При встановлені вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на довіреність від 04 вересня 2020 року № НОР437079, виданої ОСОБА_3 , як на підставу для переміщення автомобіля «LEXUS NX300H» через митний кордон України ОСОБА_1 та на митні декларації типу ЕЕ від 18 вересня 2020 року №UA100680000/2020/201937, типу ІМ40ДЕ від 28 вересня 2020 року №UA100680/2020/202008, в яких наявні дані щодо особи, яка здійснювала вказане переміщення.

Зі змісту ч. 1 ст. 483 МК випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини, в тому числі, в частині подання документів з неправдивими відомостями, необхідними для визначення митної вартості товару (в цій справі транспортного засобу).

Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Ця глава визначає методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування

Стаття 57 МК встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами.

В постанові судді, що оскаржується, є посилання на визначення митної вартості товарів за основним методом.

Утім у даному випадку визначення митної вартості товару - автомобіля «LEXUS NX300H», здійснено за другорядним методом - резервним методом (ст. 64 МК).

За таких обставин у постанові судді безпідставно є посилання на визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, - подання до митного органу України документів, які містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару.

Необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митних органів на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути вантажна митна декларація на переміщувані товари; міжнародна автомобільна накладна (СМR) або товаротранспортна накладна; рахунок-фактура (інвойс), інші документи, якими підтверджується вартість товарів та які дають можливість ідентифікувати зазначені товари тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності: - недійсні документи, тобто документи, що втратили юридичну силу.

Як вже зазначалось, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК, передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку.

Відповідно до абз.6 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» - не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначення ОСОБА_1 у рахунку від 31 серпня 2020 року № 102214 відомостей щодо ціни автомобіля «LEXUS NX300H» не була необхідна для визначення митної вартості вказаного товару, тобто його дії не були спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Зворотній висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 перемістив автомобіль «LEXUS NX300H» з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підставу для переміщення рахунку від 31 серпня 2020 року № 102214, що містив неправдиві відомості щодо ціни, яка необхідна для визначення митної вартості вказаного товару є необґрунтований та не підтверджується наявними доказами.

При цьому слід відмітити, що протокол про порушення митних правил не містить повної інформації по цій справі, оскільки в ньому не відображені відомості з митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA100680/2020/202008 щодо відомостей про вартості автомобіля «LEXUS NX300H» - 624707,33 (графа 12) та нарахування митних платежів з цієї суми (графи 45, 47).

Окремо слід зауважити, що митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорені у встановленому порядку і не скасовані.

Апеляційний суд приходить до переконання, що при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Для встановлення істини у справі належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була.

У даному випадку розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вплинув на повноту судового розгляду, що привело до прийняття незаконного рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірність визначення розміру штрафу, апеляційний суд зауважує на таке.

Санкція ч. 1 ст. 483 МК передбачає безальтернативне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За рішеннями Конституційного Суду України, яке хоча й не стосуються ч. 1 ст. 483 МК, визнано неконституційними норми КУпАП, що стосується передбачених законодавцем безальтернативних стягнень у виді штрафу та конфіскації предметів, які не забезпечують справедливий баланс між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.

Конституційний Суд України визначив, що оцінюючи абзац другий статті 485 цього Кодексу (з приводу потреби в індивідуалізації розміру штрафу) в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи - з іншого, Конституційний Суд України дійшов висновку, що зазначений припис статті 485 Кодексу не забезпечує бажаної гнучкості в діях та рішеннях органу державної влади під час визначення розміру штрафу щодо правопорушника з урахуванням усіх обставин справи. Тому внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485 Кодексу не забезпечується справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності. Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абзац другий статті 485 Кодексу суперечить частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України (Рішення від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022).

Окрім того, Конституційний Суд України вважає, що застосування положення частини першої статті 204- 3 КУпАП унеможливлює вирішення судом питання доцільності застосування до винної особи стягнення у виді конфіскації товарів та не забезпечує досягнення справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, а отже, це положення Кодексу допускає невиправдане позбавлення такого права, оскільки встановлює, що обов`язковій конфіскації підлягає будь-який товар у будь-якому випадку в повному обсязі незалежно від правомірності джерела його походження, мети подальшого використання та негативного впливу такої конфіскації на майновий стан особи. Незалежно від того, чи конфіскована сума (вартість конфіскованого товару) буде значною для особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, чи завдано шкоди державі, у разі встановлення вини особи. Питання законності походження коштів не впливають на ухвалення судами рішень про конфіскацію. Відповідно, особа не зможе реалізувати своє право на справедливий суд, а отже, втручання у право власності не можна вважати пропорційним (Рішення від 12 жовтня 2022 року № 8-р(І)/2022).

Те ж саме стосується абзацу другого статті 471 МК (в редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) щодо обов`язкової конфіскацію товарів, у разі якщо вони є безпосередніми предметами правопорушення, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України (рішення від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021).

Враховуючи ці Рішення Конституційного Суду України, а також низку рішень ЄСПЛ «Рирлян проти росії», «Ісмаїлов проти росії», «Садоха проти України» апеляційний суд вважає, що у даному випадку рішення суду першої інстанції про конфіскації автомобіля «LEXUS NX300H», яким правомірно володіла ОСОБА_3 та яка сплатила всі необхідні митні платежі при митному оформленні цього автомобіля, тобто законно знаходиться на території України, буде суперечить статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Тищенку Ю.П. строк апеляційного оскарження постанови судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Тищенка Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 483 МК, - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук