Номер провадження: 33/813/1137/22
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2022 року Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Калініної О.В., при секретарі Бойко В.В., за участі адвоката Назаренко І.М. , Ніколюк О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Назаренко І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Адвокат Назаренко І.М. в інтересах ОСОБА_1 на вказану постанову подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 04.11.2021 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є необґрунтований. Таке рішення суд ухвалив без повного з`ясування обставин справи.

Суд не врахував , що зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 25.09.2021 року не відповідає поясненням водія ОСОБА_2 , отже поліцією неправильно зазначено суть адміністративного правопорушення.

З відеозапису поліції, наявного в матеріалах справи, видно, що ОСОБА_1 звинувачувалася у тому , що вона створила аварійну ситуацію, а не зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні докази контакту транспортних засобів .

У протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано суть та обставини адміністративного правопорушення, які суперечать поясненням учасника ДТП та відеозапису поліції, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд не мав права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вказує, що зазначені у постанові суду докази , якими обґрунтовано висновки , ні окремо ні в своїй сукупності не можуть доводити вину ОСОБА_1 , вони є неналежними та недопустимим для встановлення її вини.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини.

Наданий до матеріалів справи відеозапис з портативного відеореєстратора, на якому ОСОБА_1 неодноразово повідомляє працівників поліції, що не здійснювала аварії або аварійної ситуації , судом взагалі не проаналізований.

Суд не взяв до уваги , що відеозапис складається з 12 файлів з портативної камери відеореєстратора, зі змісту яких вбачається, що відеозапис неодноразово переривався, що свідчить про його неналежність та недопустимість як доказу.

Судом у постанові вказаний доказ безпідставно зазначений як відеозапис з місця скоєння ДТП від 25.09.2021 року, оскільки ДТП не було, що свідчить про порушення судом норм матеріального права.

Інших доказів вини ОСОБА_1 ,окрім пояснень ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Зібрані матеріали, як докази, за своєю суттю залишають місце сумнівам, не узгоджуються зі стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Під час апеляційного розгляду адвокат Назаренко І.М. та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 заперечувала створення нею аварійної ситуації . Вказала на те, що місця ДТП вона не покидала, не створювала перешкод у русі іншим учасникам дорожнього руху. Будь- яких ознак, які б свідчили про те, що була створена аварійна ситуація вона не спостерігала.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

За приписами ч. 7ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як видно із постанови, що оскаржується від 04 листопада 2021 року суд ОСОБА_1 притягнув до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП за те , що вона 25.09.2021 року близько 09.45 год. , рухаючись в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога 255-а, керуючи транспортним засобом марки Opel Vektra д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з транспортним засобом з марки Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 , та у порушення п.2.10 ПДР залишила місце ДТП до якого вона причетна.

Вбачається, що такий висновок суд побудував на відомостях, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 079105 від 25.09.2021 року , письмових поясненнях ОСОБА_2 від 25.09.2021 року, відеозаписі з місця скоєння ДТП від 25.09.2021 року.

Однак, приймаючи зазначене процесуальне рішення, суд залишив поза увагою приписи закону, що визначають коло обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Із постанови, що оскаржується видно, що судом не досліджувалися фактичні обставини справи, не перевірялися та не надавалася оцінка наявним у справі доказам з точки зору їх достатності для доведеності винуватості чи невинуватості особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд формально зазначив, що дані протоколу та додані до нього пояснення ОСОБА_2 , відеозапис свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При цьому не надав жодної оцінки дослідженим доказам.

Відповідно до 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу та суперечностей зазначених у ньому обставин тим обставинам , які містяться в інших доказах.

Суд, як видно визнав ОСОБА_1 винуватою у тому , що вона керуючи автомобілем , скоїла зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , після чого залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п.2.10 ПДР.

Який саме підпункт пункту 2.10 ПДР порушила ОСОБА_1 ні у протоколі ні у постанові суду не вказано.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що між цими автомобілями сталося зіткнення, копію протоколу по ст. 124 КУпАП , чи то схеми місця ДТП до матеріалів справи , як видно не додано.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , що містяться у матеріалах справи , також не вбачається, що сталося зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Доданий до протоколу відеозапис, який був досліджений під час апеляційного розгляду, не відображає обставин вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а лише містить фіксування певних частин вчинення поліцейськими дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення , передбачене ст. 122-4 КУпАП, в ході якого ОСОБА_1 заперечувала свою винуватість.

За змістом ст. 122-4 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають водії транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху, які на порушення встановлених правил залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122- 4 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто за ст. 122-4 КУпАП підлягає відповідальності особа, яка залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи до неї причетною, і яка діяла умисно , свідомо розуміючи , що вона своїми діями скоїла ДТП та умисно покидає місце ДТП.

Суд належним чином не проаналізував та не оцінив докази , на які послався у постанові.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України ).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності,тлумачаться на її користь.

Враховуючи , що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а інші надані докази, за відсутності у протоколах належного формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення за відсутності у суду повноважень самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі, не є достатніми для доведення винуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

На переконання апеляційного суду співробітниками поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди за її участю, зокрема, з огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що вона під час керування автомобілем скоїла зіткнення з іншим автомобілем, що не підтверджується матеріалами справи. Натомість у протоколі не викладено будь- яких іших обставин , за яких сталася ДТП .

Тобто особою, що склала протокол, не було доведено самого факту усвідомлення ОСОБА_1 того, що сталося ДТП та, як наслідок, її навмисних протиправних дій, спрямованих на залишення місця ДТП.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушенн, надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене в своїй сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції, не забезпечив повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122- 4 КУпАП.

Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, 247 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Назаренко І.М. задовольнити частково.

Скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду О.В. Калініна