МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 473/1010/22 Головуючий у місцевому судді Домарєва Н.В.
Провадження № 33/812/111/22 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря Лівшенко О.С.,

захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , адвоката Ліпатова Сергія Володимировича на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця с. Прогресівка Березанського району Миколаївської області, працюючого в ТОВ «УШК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року, 10 травня 2022 року о 19 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 на а/д Т-15-11, з м. Вознесенська в бік с. Таборівка, керував транспортним засобом «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова). Зі згоди водія було пройдено тест за допомогою алкотестера «Drager», результат якого становить 1.56 ‰, з яким водій не погодився та з його згоди був доставлений до Вознесенської ЦРЛ, але в приміщенні ЦРЛ відмовився від проходження медичного освідування.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з постановою, захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвокат Ліпатов С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року та провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, закрити із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, ухваленою поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а отже такою, що підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у графі «місце складання протоколу» зазначено, що даний протокол складено на автодорозі в м. Вознесенськ по вулиці 228 Стрілкової Дивізії. Крім того, у ньому відсутня графа «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності», а відтак, повністю відсутня інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності). Будь-які дані, по вказаному факту відсутні і в самих матеріалах адміністративної справи, що позбавляє суд правильного прийняття рішення.

Суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, є неконкретизованою, без урахування юридичних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Встановлення цього факту має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено з грубим порушенням, а саме він містить виправлення в якому місці, о котрій годині, де саме та яким чином водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише те, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до позитивної проби приладу «Драгер», хоча стаття передбачає керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

В порушення ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №089134 від 10.05.2022 року відносно ОСОБА_2 було складено з недоліками, що перешкоджали та унеможливлювали об`єктивний розгляд справи.

У випадках складення протоколу без додержання вимог ст.256 КУпАП, суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Однак під час прийняття рішення судом цього зроблено не було.

Вказує, що після розгляду по суті протоколу суд не дотримався ст. 285 КУпАП та не надіслав ОСОБА_2 копію постанови, тому останній не міг знати, що протокол відносно нього розглянуто та прийнято відповідне рішення про накладення вказаних стягнень. Викладене є істотним порушенням процесуального закону та підставою для скасування оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції.

Така позиція кореспондується з судовою практикою судів апеляційної інстанції з розгляду аналогічної категорії справ, зокрема, у постанові: судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області Слободян К.Б. у справі № 33-237/10, судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області Матюшко М.П. від 27.02.2009 року у справі № 33-97, судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області Орел А.І. у справі № 33-140, судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області Літвінов Є.В. від 11.09.2009 року у справі № 33-531.

Зазначає, що за змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

В той же час, ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні положень статті 280 КУпАП до кола обставин, що підлягають з`ясуванню органом (посадовою особою) при розгляді справи про адміністративне правопорушення відноситься: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також необхідність з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз обставин даної справи та наявних у ній доказів свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, а також про відсутність в його діях вини, як обов`язкової ознаки будь-якого складу правопорушення, що буде доведено під час апеляційного провадження належними засобами доказування.

Крім того, апелянт зазначає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_2 .

Як було вже зазначено, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві, а тому не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично не зазначені конкретні дії правопорушника, які б підпадали б під об`єктивну сторону та мали ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1ст.130КУпАП, що є обов`язковою ознакою саме цього правопорушення.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №089134 від 10 травня 2022 року не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, у такому вигляді через його істотні недоліки не міг бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_2 .

Також, відповідно до цієї норми огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проте, у протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. В протоколі зазначено, що огляд за допомогою спецзасобу проводився без участі двох свідків, та зазначено, що він не згоден з результатами тесту.

У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Вважає, що за таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними. Наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення. Див. Постанову по справі № 04/7892/16-п (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/64520216), http://www.rey estr .court, gov .ua/Re view/64452223 - постанова по справі № 404/215/17.

Також в матеріалах справи в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735) відсутній Акт застосування спеціальних засобів.

Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Також підставою для скасування оскаржуваної постанови, апелянт вважає відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Так, пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Крім того, матеріали адміністративного провадження в порушення вимог ст. 266 КУпАП не містять доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Зазначає, що показання свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки у своїх письмових поясненнях, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказують, що були присутні при продування тестера «Драгер», який показав позитивний результат. При цьому жодного слова не зазначено, що вони були свідками керування ОСОБА_2 транспортним засобом, що послужило підставою для проходження тесту. Цей факт ставить під сумнів показання свідків, у зв`язку з чим їх не можна вважати достатніми і достовірними доказами.

На клопотання захисника викликати в судове засідання свідків, поліцейських в суд для безпосереднього їхнього допиту суддя в порушення вимог закону відмовила в задоволенні даного клопотання, не пояснивши причину, там самим грубо порушила право на захист правопорушника.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав всіх свідків і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.

Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Захисником під час розгляду справи була звернута увагу суду, що огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння було проведено за допомогою технічного засобу DRAGER.

До протоколу серія ААБ №089134 від 10.05.2022 року долучено роздруківку результатів приладу газоаналізатора ALCOTEST DRAGER - 6820, який 10.05.2022 року о 19год. 17хв. зафіксував результат тесту 1,56 %о (проміле) вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_2 , але до протоколу, а також до матеріалів справи поліцейськими не долучено Акт освідування на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме алкотесту ALCOTEST DRAGER - 6820, складений відносно ОСОБА_2 . Відповідно він не складався, та взагалі відсутній.

Під час розгляду справи захисником також зазначалося, що ОСОБА_2 о 19год. 25хв. перебував в салоні службового автомобіля, що підтверджується відеозаписом. Проте судом проігноровано та взагалі в постанові не відображено вказаний факт, тобто не взято до увага та не надано належної оцінки. Тобто застосування спеціального приладу Драгер було вчинено раніше ніж ОСОБА_2 вчинив правопорушення.

Крім того, до протоколу долучені рапорт поліцейського Костянтина Распопова та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зазначили що ОСОБА_2 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, продув алкотестер, не погодився з результатом 1,56%, його працівники поліції повезли до Вознесенської ЦРЛ. Інші свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили про те, що ОСОБА_2 в приймальному відділенні Вознесенської ЦРЛ відмовився від проходження медичного освідування, при візуальному огляді ОСОБА_2 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому медичні працівники в Акті медичного огляду на стан сп`яніння жодного слова не вказали про вказані ознаки, а зазначили лише що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного освідування.

Судом в постанові зазначено, що в медичному закладі під час освідування повинен складатися ВИСНОВОК, який долучається до протоколу, проте судом при прийнятті рішення, взято до уваги Акт освідування, тобто суперечливий та недопустимий доказ.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, просить врахувати, що згідно із ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Стороною захисту, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, було оглянуто відеозапис, зроблений співробітниками поліції.

Із самого запису вбачається, що ОСОБА_2 продув алкотестер із результатами 1.56% (проміле), проте запису демонстрації йому свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки із закінченим строком дії - диск із записом не містить, так само як роз`яснення особі її прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Вважає, що вказаний відеозапис є недопустимим доказом, оскільки його отримано з порушенням вимог п.5 Розділу II наказу МВС від 18.12.2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», яким передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Судом першої інстанції проігноровано та не враховано, що результати освідування ОСОБА_2 та встановлення у нього стану сп`яніння за допомогою алкотесту отримані з порушенням вимог чинного законодавства, а саме п.1,3,4,5,7,10 Розділу П, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а тому необґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. З цих підстав постанова суду підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №089134 від 10.05.2022 року та доданими до протоколу відеозаписом, поясненнями свідків, рапортом, тощо.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №089134 від 10.05.2022 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 10 травня 2022 року о 19 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 на а/д Т-15-11, з м. Вознесенська в бік с. Таборівка, керував транспортним засобом «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова). Зі згоди водія було пройдено тест за допомогою алкотестера «Drager», результат якого становить 1.56 ‰, з яким водій не погодився та з його згоди був доставлений до Вознесенської ЦРЛ, але в приміщенні ЦРЛ відмовився від проходження медичного освідування, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення також дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол. Так, місцем його складання зазначено м. Вознесенськ, вул. 228 Стрілецької дивізії. Згідно відеозапису протокол про адміністративне правопорушення складався в приміщенні Вознесенської ЦРЛ.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка його склала та вказано, що водій від підписів та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення відмовився. Зазначено, що у водія було вилучено водійське посвідчення.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_2 таким правом не скористався, протокол про адміністративне правопорушення не підписав, письмові пояснення по суті порушення не надавав.

Виправлення цифри 10 на цифру 11 в найменуванні дороги (з а/д Т-15-10 та а/д Т-15-11) не унеможливлює встановлення місця скоєння правопорушення. При цьому доказів наявності а/д Т-15-10 в напрямку руху з м. Вознесенська в бік с. Таборівка, суду надано не було.

Отже, складений працівником поліції щодо ОСОБА_2 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За такого доводи апеляційної скарги про те, що суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, є неконкретизованою, незрозумілою, без урахування юридичних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично не зазначені конкретні дії правопорушника, які б підпадали б під об`єктивну сторону та мали ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1ст.130КУпАП, що є обов`язковою ознакою саме цього правопорушення через не зазначення того, який порядок проходження огляду було запропоновано водієві, а також того, що він відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, а сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено з грубим порушенням, оскільки він міститься виправлення в якому місці, о котрій годині, де саме та яким чином водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, не відповідають матеріалам справи.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до рапорту старшого інспектора Вознесенського РУП К. Распопова від 10.05.2022, 10.05.2022 на блокпості, що знаходиться на а/д Т1511 біля м. Вознесенська, при здійсненні контрольно-пропускного режиму, було зупинено для перевірки документів автомобіль «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , під час перевірки водія у останнього було виявлено явні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова. Після цього було викликано наряд СРПП.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вони 10.05.2022р. знаходились на блокпості на а/д Т1511, до якого під`їхав автомобіль «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , з якого вийшов ОСОБА_2 , під час спілкування з яким у нього виявлено: явний запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невнятна мова.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, ОСОБА_2 відповів згодою та пройшов такий тест. Результат тесту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксований в тесті № 138, становить 1,56%. Однак з результатами огляду ОСОБА_2 не погодився, про що зазначено в тесті та не підписав його, тому акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським не складався, а ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.

Дані обставини підтверджуються рапортом старшого інспектора Вознесенського РУП К.Распопова від 10.05.2022, відповідно до якого водію було запропоновано пройти тест на вживання алкоголю за допомогою алкотесту «Drager», на що він погодився; з результатом тесту, який склав 1.56 ‰, він не погодився. Погодився пройти медичне освідування у Вознесенській ЦРЛ.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також вбачається, що після приїзду працівники поліції запропонували водію пройти медичне освідування на предмет вживання алкоголю на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Drager», на що він погодився. Після продуття алкотесту «Drager» показник склав 1.56 ‰, але водій з результатом не погодився, тому працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу. ОСОБА_2 погодився пройти медичне освідування у Вознесенській ЦРЛ.

Зі згоди ОСОБА_2 він був доставлений поліцейськими на службовому автомобілі до Вознесенської ЦРЛ, де від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Факт перебування ОСОБА_2 в медичному закладі з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заперечується ОСОБА_2 та підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно яких 10.05.2022 біля 19-30 год. вони знаходились на своїх робочих місцях у Вознесенській багатопрофільній лікарні, коли до приймального відділення працівниками поліції був доставлений водій ОСОБА_2 для проходження медичного огляду на предмет вживання алкоголю. В приймальному відділенні ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду. У ОСОБА_2 були явні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невнятна мова. Також в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Із засвідченої копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20 від 10.05.2022 вбачається, що ОСОБА_2 був доставлений в медичний заклад поліцейським СРПП Вознесенського РУП ГУНП Бойчуком М.Ю. (спеціальний жетон 0076219), але від проведення освідування відмовився (дата та час огляду - 10.05.2022 о 19-40 год.).

Аналіз зазначених доказів у їх сукупності спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не направлявся працівниками поліції у встановленому законом порядку до медичного закладу, що позбавило його можливості пройти належний огляд.

За такого, відсутність направлення для проходження медичного огляду сама по собі з урахуванням зазначених обставин, не є достатньою підставою для скасування постанови суду, так як іншими матеріалами справи встановлено, як факт направлення поліцейськими ОСОБА_2 до медичного закладу, так і перебування його в медичному закладі, а також відсутності перешкод для проходження ним огляду в медичному закладі.

Факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», його не згоди з результатом тесту, бажання пройти огляд у медичному закладі, а також відмови ОСОБА_2 пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі підтверджений також дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», на що він відповів згодою, продув алкотестер, але з результатами показника алкотесту «Drager», який склав 1.56 ‰, не погодився, тому працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу. ОСОБА_2 погодився пройти медичне освідування у Вознесенській ЦРЛ. Однак, перебуваючи вже в приміщенні медичного закладу, на пропозицію лікаря пройти огляд за допомогою алкотесту «Drager» відмовився. Відмовився ОСОБА_2 також від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та отримання тимчасового посвідчення водія.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис складається з декількох файлів, проте кінець запису кожного попереднього файлу та початок наступного збігаються до секунди, що свідчить про фактичну безперервність запису.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції критично відноситься до доводів апеляційної скарги, що відеозапис, доданий поліцейськими до матеріалів справи є недопустимим доказом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_2 .

Як уже зазначалося, відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 089134.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_2 не заперечував факт керування транспортним засобом та його зупинки свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які 10.05.2022р. знаходились на блокпості на а/д Т1511, до якого він під`їхав на автомобілі «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 .

Дані обставини узгоджуються з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких, зокрема, зазначено, що вони 10.05.2022р. знаходились на блокпості на а/д Т1511, до якого під`їхав автомобіль «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 , з якого вийшов ОСОБА_2 , під час спілкування з яким у нього виявлено: явний запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невнятна мова та письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , направленими на адресу суду, в яких він зазначав, що їхав на автомобілі «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 . з м. Вознесенськ в сторону с. Таборівка по автодорозі Т1511 Вознесенськ-Братська та був зупинений перед блокпостом військовими з ТРО.

За такого апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що показання свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки в них не зазначено, що вони були свідками керування ОСОБА_2 транспортним засобом, що послужило підставою для проходження тесту.

Отже, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом підтверджений матеріалами справи.

Вбачається зі змісту відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції також те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», на що він відповів згодою, продув алкотестер, але з результатами показника алкотесту «Drager», який склав 1.56 ‰, не погодився, тому працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу. ОСОБА_2 погодився пройти медичне освідування у Вознесенській ЦРЛ. Однак, перебуваючи вже в приміщенні медичного закладу, на пропозицію лікаря пройти огляд за допомогою алкотесту «Drager» спочатку погодився, а потім відмовився.

Дані обставини не заперечуються ОСОБА_2 та його захисником.

При цьому з відеозапису не вбачається, що відмова ОСОБА_2 від проходження медичного огляду за допомогою алкотестеру «Drager» у приміщенні Вознесенській ЦРЛ була пов`язана з його бажанням пройти медичний огляд у інший спосіб з проведенням лабораторних досліджень сечі та крові, оскільки він про це не заявляв лікарю та працівникам поліції.

Слід зазначити, що Розділом III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачена можливість використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень як вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.9), так і проведення огляду шляхом дослідження зразків біологічного середовища (п.10-14).

При цьому проведення лабораторних досліджень зразків біологічного середовища є обов`язковим тільки на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини (п.7) або якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (п.14).

Оскільки ОСОБА_2 був доставлений в лікарню на предмет огляду на стан алкогольного сп`яніння та не перебував у несвідомому стані або з тяжкими травмами, лікарем обґрунтовано було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотесту «Drager». Свою незгоду з проходженням огляду за допомогою алкотесту «Drager» бажанням пройти огляд шляхом дослідження зразків біологічного середовища, він не обґрунтовував, оскільки не заявив про це лікарю.

Проаналізувавши дані обставини у їх сукупності, слід дійти висновку, що пояснення ОСОБА_2 та його захисника, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку, не відповідають фактичним обставинам справи і надані з метою уникнення ОСОБА_2 від відповідальності за скоєне.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями згідно п. 15 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду . Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку . Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними(п.16-22 зазначеної Інструкції)..

Отже, зазначеною Інструкцією передбачено складання як акту медичного огляду, так і висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння. При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я, а акт, на підставі якого складається висновок, складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Оскільки огляд ОСОБА_2 не проводився в медичному закладі, то і не складався висновок, а відмова від проходження огляду була зафіксована в акті огляду.

За такого доводи апеляційної скарги про не врахування судом відсутності в матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що посилання апелянта як на порушення порядку проходження огляду, які допущені працівниками поліції під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту «Drager, так і відсутність висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння у медичному закладі, не мають вирішального правового значення у справі, так як ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та доведено матеріалами справи .

Враховуючи, що огляд ОСОБА_2 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків була не обов`язкова.

Отже, працівники поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також повідомили про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, та повідомили, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області.

Враховує апеляційний суд також те, що правильність дій поліцейського щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом сама по собі не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відсторонення водія від керування не входить до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не підлягає доказуванню у даній справі. Крім того, з відеозапису вбачається, що фактично поліцейським перед поїздкою до медичного закладу було зазначено, що ОСОБА_2 відсторонюється від керування транспортним засобом, а тому його автомобіль було залишено на місці зупинки транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що застосування спеціального приладу Драгер було вчинено раніше (згідно тесту о 19-17год.), ніж ОСОБА_2 вчинив правопорушення ( в протоколі зазначено о 19-25год.) не є безумовною підставою для скасування постанови судді, оскільки зазначеними вище доказами у справі встановлено, що фактично події, пов`язані з проходженням огляду на стан сп`яніння відбувалися приблизно з 19-00год. до 19-56 год., що підтверджується часом зафіксованим на відеозаписі, в результаті тесту, в акті медичного огляду (19-35 19-40год.), письмових поясненнях ОСОБА_2 , згідно яких він був зупинений військовими ТРО близько 19 год.

За такого, зазначення часу керування транспортним засобом як 19-25год., не унеможливило встановлення часу та місця скоєння адміністративного правопорушення, а отже, з урахуванням конкретних обставин справи, не є достатньою підставою для скасування постанови судді.

Відсутність інформації щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності впродовж року, не вплинуло на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та не унеможливлювало прийняття рішення у справі судом за умови, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані згідно протоколу про адміністративне правопорушення саме за 1.1 ст. 130 КУпАП. При цьому апеляційний суд враховує, що і на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності впродовж року. Дану прогалину слід тлумачити на користь ОСОБА_2 , що і було зроблено судом.

Що стосується твердження в апеляційній скарзі про те, що не надіслання судом всупереч вимогам ст. 285 КУпАП після розгляду справи по суті постанови суду ОСОБА_2 , який не брав участь у розгляді справи, є істотним порушенням процесуального закону та підставою для скасування оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції, слід зазначити, що розгляд справи було здійснено як зазначено в постанові суду та в тексті апеляційної скарги за участю захисника Савченко О.Л., який вже 06 липня 2022 року отримав копію постанови суду від 05 липня 2022р., а 12 липня 2022р. звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказану постанову. За таких обставин не направлення судом копії постанови суду особисто ОСОБА_2 не призвело до суттєвого порушення його прав, зокрема, права на апеляційне оскарження постанови судді.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Доказів про порушення права ОСОБА_2 на захист під час складання протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 за правопорушення, вчинене 10 травня 2022 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 089134 від 10 травня 2022 року, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , - адвоката Ліпатова Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова