Справа № 736/516/22 Головуючий у 1 інстанції Кутовий Ю. С.
Провадження № 33/4823/471/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 червня 2022 року о 16-й год. 52 хв. в с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області, по вул. Центральній, 68, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ступінь сп`яніння в установленому законом порядку проводився за допомогою тестера «Драгер»,чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у вказаний у постанові суду час він не керував транспортним засобом, даний автомобіль знаходився на місці та не рухався, що, на думку апелянта, підтверджується відеозаписом із нагрудної камери працівників поліції.

Крім того, на порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу за його відсутності, не врахувавши клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив його право на захист.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Ці обставини підтверджуються даними алкотестера, за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 2,08%о, тобто, він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису працівників поліції встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_2 становить 2,08%о. Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що зауважень на дії працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, не заперечував, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також апелянт не заперечував результати тесту, оскільки будь-яких зауважень з цього приводу не висловлював.

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу «Драгер», ОСОБА_2 зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, останній в ході спілкування з працівниками поліції повідомляв, що на прохання знайомого переганяє вказаний транспортний засіб та не заперечував, що саме він керував автомобілем. В подальшому, в ході телефонної розмови зі знайомим, ОСОБА_2 підтверджував вище вказані обставини.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта про розгляд справи за його відсутності не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи за станом здоров`я, проте підтверджуючих доказів суду не надавав, тому судовий розгляд справи відбувся без його участі і в даному випадку суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутність якого не є обов`язковою у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП. На думку апеляційного суду, вказані апелянтом причини неприбуття в судове засідання, а саме: перебування на лікування, не є поважними, так як знаходження останнього на амбулаторному лікуванні не позбавляло його можливості особисто з`явитися до суду. Крім того, медична документація не містить інформації про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я не може прибути до суду.

Враховуючи дані обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не порушені процесуальні права та законні інтереси апелянта. Крім того, такі права ОСОБА_2 поновлені в судовому засіданні апеляційного суду.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко