Номер провадження: 33/813/240/22
Номер справи місцевого суду: 506/446/21
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О.Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 грудня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 19.06.2021 о 00 год 20 хв, у с. Ставрове по вул. Центральна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. У скарзі посилається на те, що висновки суду не відповідають дійсності, судом не враховано, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення від 19.06.2021 не відображає істотні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в описовій частині протоколу не зазначено кваліфікуючої ознаки, а саме: у якому саме встановленому законом порядку (за допомогою технічно засобу на місці або у медичному закладі) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Приєднане до матеріалів справи відео не є достатнім доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від медичного обстеження на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів «Драгер-6810» або у медичному закладі. У матеріалах справи також відсутнє направлення на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, що свідчить про те, що у встановлений законом спосіб ОСОБА_1 не направлявся у заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння та те, що працівниками поліції було грубо порушено Інструкцією №1452/735 та Порядок №1103. Покази свідків та понятих не узгоджуються з матеріалами відеофіксації, а також з обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові суду. Покази понятих, які вони надали під час розгляду справи в суді, жодним чином не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Судом не враховано, що зупинка автомобіля, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення була незаконною, а докази які б спростовували таке твердження відсутні. Він не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, до нього працівники поліції його не направляли та не пропонували пройти огляд в такий спосіб. Окрім того, відеозапис, на який посилається суд, як на доказ відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відображає тільки відмову від проходження огляду за допомогою приладу Драгер. Працівниками поліції не велася відеозйомка подій з моменту початку виконання ними службових обов`язків безперервно до їх завершення. Працівниками поліції не було ані повідомлено, ані роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, хоча в протоколі зазначено протилежне. Працівниками поліції було відмовлено у реалізації права, передбаченого ст.268 КУпАП, щодо надання письмових пояснень, хоча в протоколі зазначено, що він сам відмовився від їх дачі. Матеріали адміністративної справи не містять належних, допустимих достатніх і достовірних доказів того, що 19 червня 2021 року ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

У судове засідання 21.04.2022 ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Під час повідомлення про час та місце розгляду справи в телефонному режимі повідомив, що не може прибути на судове засідання та просить розглядати апеляційну скаргу у його відсутність.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачається порушення вимог п.2.5 ПДР у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200298 від 19.06.2021 (а.с.1);

- відеозаписом на CD-диску (а.с.4).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст.245, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що він не виконував функції з керування автомобілем спростовуються відеоматеріалами, з яких видно, що ОСОБА_1 вийшов із автомобіля зі сторони місця водія, коли до нього підійшов працівник поліції.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відсутність у справі направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, про що зазначає в апеляційній скарзі, не є таким порушенням порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке останній притягається до відповідальності, та не спростовує факту відмови від проходження огляду.

Що стосується доводів апелянта про недотримання поліцією вимог ст. 256 КУпАП, то такі не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, з наявного протоколу вбачається, що при його складенні працівниками поліції дотримано вимог щодо його змісту та форми, такий містить усю необхідну інформацію для розгляду справи в суді та складений уповноваженою на те особою.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200298 від 19.06.2021 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 роз`яснені, проте від надання будь-яких пояснень він відмовився.

Відповідно до оглянутих відеоматеріалів ОСОБА_1 не виконував вказівки працівників поліції та ігнорував роз`яснення щодо його особистих прав та щодо можливих наслідків складання протоколу. ОСОБА_1 також роз`яснено причину зупинки автомобіля, що полягала у його несправності. ОСОБА_1 амагався уникнути відповідальності, стверджуючи, що не перебував за кермом.

Щодо посилання апелянта на неналежність доказів, а саме запису з камер поліцейських, то дані доводи до уваги не приймається, оскільки із запису можна встановити факт відмови від проходження огляду, ОСОБА_1 відмовився від будь-якого огляду.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не вбачається.

Отже, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Визначаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є.С. Сєвєрова