20.05.2022 Провадження по справі № 3/940/137/22 Справа № 940/219/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2022 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182704 від 03.03.2022 року водій ОСОБА_1 03.03.2022 року о 20 годині 00 хвилини на автодорозі Т1014 с. П`ятигори - с. Стрижавка, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність та спричинив ДТП, а саме здійснив наїзд на бетонний блок блок-посту.

У результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Такі дії водія ОСОБА_1 є порушенням вимог п. 12.1, 2.3.б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №182693 від 03.03.2022 року вбачається, що водій ОСОБА_1 03.03.2022 року о 20 годині 00 хвилини на автодорозі Т1014 с. П`ятигори - с. Стрижавка, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , став учасником ДТП, а саме здійснив наїзд на бетонний блок блокпосту. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, хоча мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з рота та нечітку ходу, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, надав письмові пояснення, в яких виклав обставини скоєння ДТП, зокрема вказав причиною події неосвітленість вказаної ділянки дороги, однак провину у скоєнні ДТП визнав повністю.

Разом з тим, ОСОБА_1 у поясненнях вказав на незаконність складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки бійці територіальної оборони та працівники поліції після ДТП погрожували йому затриманням, зброєю, можливою евакуацією автомобіля та врученням повістки для призову за мобілізацією, чим фактично змусили ОСОБА_1 протиправно відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив справу розглядати без його участі, однак за участю адвоката Харчука О.П., а провадження у справі стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Харчук О.П. в режимі відеоконференції підтримав позицію ОСОБА_1 та подав письмове клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що працівники поліції та бійці територіальної оборони спровокували ОСОБА_1 після скоєння ним ДТП на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, адвокат Харчук О.П. вказав на недопустимості як доказу протоколу ДПР18 № 182704 та відеозапису, оскільки працівники поліції залучили як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є бійцями територіальної оборони, а на відеозаписі не зафіксовано усієї процедури оформлення адміністративного матеріалу. Також адвокат Харчук О.П. вказав на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, а в матеріалах провадження відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров`я.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис фіксації правопорушення, заслухавши в судовому засіданні адвоката Харчука О.П., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд дійшов до наступного висновку.

Згідно пункту 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та письмові пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки його вина підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №182704, схемою місця ДТП від 03.03.2022 року з фототаблицею, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182693 від 03.03.2022 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містить усі необхідні у ньому відомості;

2)відеозаписом фіксації вчиненого правопорушення, який кореспондується з фактичними обставинами справи та підтверджує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора (DRAGER) Alcotest 6810 та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, а також визнання факту вживання алкоголю перед скоєнням ДТП;

3)письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що водій ОСОБА_1 у їхній присутності від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора (DRAGER) Alcotest 6810 та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я відмовився.

Крім того, судом у судове засідання для надання показань було викликано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які складали адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 . Свідки підтвердили, що саме водій ОСОБА_1 03.03.2022 року о 20 годині 00 хвилини на автодорозі Т1014 с. П`ятигори - с. Стрижавка, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив наїзд на бетонний блок блок-посту, а в подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, вів себе спокійно та визнавав факт вживання алкоголю перед тим, як сісти за кермо.

Доводи водія ОСОБА_1 та адвоката Харчука О.П. щодо наявності підстав для визнання доказів недопустимими та закриття провадження у справі суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, з відеозапису з назвою VID_20220303_203405, який є додатком до протоколу ДПР18 № 182693 від 03.03.2022 року, чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків та працівників поліції визнає факт керування транспортним засобом, скоєння ним ДТП, а також факт вживання перед тим, як сісти за кермо алкоголю у кількості 250 мл. горілки. Крім того, з відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора (DRAGER) Alcotest 6810 або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Крім того, згідно відеозапису, ОСОБА_1 не висловлював жодних прохань до поліцейських щодо надання йому можливості скористатись правовою допомогою чи щодо необхідності додаткового роз`яснення йому прав та обов`язків, вів себе спокійно, як і інші особи, зафіксовані на відео. Цим повністю спростовується твердження адвоката Харчука О.П. про примушування ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, а також про погрози чи тиск на останнього.

Крім того, суд критично оцінює твердження адвоката Харчука О.П. про те, що відсутність у матеріалах провадження направлення на огляд водія транспортного засобу свідчить про порушення вимог чинного законодавства та є підставою для закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Так, за змістом ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, вказаним порядком визначено, що до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння водій направляється виключно у тому разі, якщо він відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами. Тобто, направлення до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння можливе, якщо водій на місці зупинки транспортного засобу відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, однак, при цьому, висловив бажання проїхати для огляду до медичного закладу, або пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів та не погодився з його результатом.

У даному випадку суд констатує, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду як за допомогою технічних засобів, так і відмовився проїхати до закладу охорони здоров`я. Враховуючи зазначену відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння у будь-який спосіб, що було зафіксовано на відеозаписі, у поліцейського не було обов`язку направляти водія до медичного закладу.

Інші доводи ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом, доданим до протоколу, який суд вважає об`єктивним доказом, і на якому водій ОСОБА_1 на запитання працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, послідовно в категоричній формі чітко відповідає про небажання проходити такий огляд.

Зрештою, суд критично оцінює доводи адвоката Харчука О.П. про необхідність закриття провадження через залучення поліцейськими до огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є бійцями територіальної оборони, оскільки в ході розгляду справи не були встановлені, а в матеріалах провадження відсутні докази, які б свідчили про заінтересованість чи упередженість вказаних свідків, які були безпосередніми очевидцями події.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, обставини їх вчинення, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, а за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячінеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 33-36, 40-1, 124, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та застосувати до нього адміністративні стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість)гривень 20 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В.Мандзюк