Провадження № 3/761/5437/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П., за участі ОСОБА_1 , адвоката Сацика Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як убачається зі змісту адміністративного протоколу ААД № 210612, 26 липня 2022 року о 12 год. 55 хв., в м.Києві по вул. О. Теліги, 11, ОСОБА_1 , керуючи велисопедом по прилеглій території, не надав дорогу транспортному засобу "ACURA", д.н.з. НОМЕР_1 , який наближався до нього з правого боку, чим спричинив зіткнення з вказаним автомобілем. Вказаними діями, ОСОБА_1 , на переконання працівника поліції порушив вимоги п.10.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що дане ДТП сталося по вині водія автомобіля. Адвокат підтримав думку ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі, надав письмові пояснення, в яких зазначено, що водій автомобіля Акура не надав перевагу у русі гр. ОСОБА_1 , та здійснив наїзд на його транспортний засіб, крім того, автомобіль не міг рухатись з правого боку, оскільки в даній зоні відсутня дорога, а прилегла територія повністю відгороджена бордюром. Так, на переконання адвоката протокол повинен був бути складений саме на водія автомобіля.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов таких висновків.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; у пункті 26 - суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; велосипедистом - особа, яка керує велосипедом та є учасником дорожнього руху.

Таким чином, відповідно до Правил дорожнього руху велосипедист, що рухається проїзною частиною, є повноправним учасником дорожнього руху, і він, відповідно, зобов`язаний знати і дотримуватися правил дорожнього руху.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Статтею 19 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що особи, які керують велосипедами без двигунів, мають право їздити по спеціальних велосипедних доріжках, а в разі їх відсутності - по краю проїзної частини дороги, вулиці чи узбіччю.

Водночас відповідно до п. 6.1. Правил дорожнього руху рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку. Велосипедисти, відповідно до п. 6.7. Правил дорожнього руху, повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

Як убачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 , порушив вимогу п.10.11 ПДР України.

Згідно із п. 10.11 Правил дорожнього руху, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Проаналізувавши дорожню обстановку та обставини, що склались на ділянці дороги в момент, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, що зафіксовано схемою місця ДТП та поясненнями учасника ДТП, враховуючи характер пошкоджень, завданих транспортним засобам, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

Так, до матеріалів справи адвокатом долучений доказ, а саме: фото, з якого вбачається, що на місці, де трапилось зіткнення, відсутня дорога, а прилегла територія відгороджена бордюром.

З письмових пояснень іншого учасника ДТП - водія транспортному засобу "ACURA" вбачається, що він виїзжав з прибудинкової територіїї з-за рогу будинку.

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.34.

У пункті 26.4. Правил дорожнього руху під час виїзду з житлової та пішохідної зони водії повинні дати дорогу іншим учасникам дорожнього руху.

Пунктом 10.2. Правил дорожнього руху виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Як встановлено статтею 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутні події і склад адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, зважаючи на встановлені судом при розгляді справи обставини ДТП, вивчивши характер пошкоджень, що отримали транспортні засоби, враховуючи п.п. 1.10., 26.4., 10.2 Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку з чим, провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.7, 124, 245, 247, 250, 251, 280, 283, 287 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА