Справа № 338/653/22
Провадження № 33/4808/528/22
Категорія ч.2 ст.172-10 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Решетов В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, проходить військову службу на посаді кулеметника, військове звання - солдат, '

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп.,

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2022 року близько 19 год 20 хв командир 2СР 2СБ (з охорони та оборони об`єктів державного значення) Богородчанської ОТГ капітан Андрій Шевчук доповів рапортом про те, що солдат ОСОБА_1 відмовився прибути на службу без поважних причин в особливий період.

Згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17 березня 2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

На постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі. Вказує, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_1 стверджує, що не заступив у наряд згідно графіка, у зв`язку з болем у спині та неможливістю носити зброю та бронежилет, про що зазначив і в письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення. На підтвердження неможливості заступити в наряд, він подав до суду першої інстанції копії виписки з медичної карти про перебування на стаціонарному лікуванні з 20.05.2022 року по 30.05.2022 року з захворюванням хребта, акт дослідження стану здоров`я від 30.05.2022 року та направлення від 30.05.2022 року на проходження магнітно-резонансної томографії хребта. Водночас вказує, що його вимоги про необхідність подальшого лікування вказаного захворювання, були проігноровані командиром, його не було направлено ні на обслідування, ні для подальшого лікування. На даний час не може належним чином виконувати бойові завдання через погане самопочуття та болі в спині.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушенні і в оскарженій постанові не вказано, якому саме законному розпорядженню він нібито не підкорився та чи були відсутні в нього поважні причини щоб не заступити в наряд.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило, а тому, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно скасувати з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України").

Так, ч. 2 ст. 172-10 КУпАП передбачено, що за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду накладається стягнення у виді штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішенні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи, що заперечується доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони заслуговують на увагу.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ №061122 від 22.07.2022 року вбачається, що він складений про те, що: 21.07.2022 року близько 19 год 20 хв командир 2СР 2СБ (з охорони та оборони об`єктів державного значення) Богородчанської ОТГ капітан Андрій Шевчук доповів рапортом про те, що солдат ОСОБА_1 відмовився прибути на службу без поважних причин в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП

Диспозицією ч. 2 ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Таким чином, в обвинуваченні, яке стосується вказаного правопорушення, повинно бути зазначені дані про те, що особа, яка звинувачується у вчиненні цього правопорушення перебуває на військовій службі не виконала законні вимоги командира (начальника), які полягали у вчиненні певних дій або бездіяльності.

Апеляційний суд вважає, що формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, оскільки в ньому не вказані обставини, які мають істотне значення для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Так, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення фактично зазначено про дії командира 2СР 2СБ (з охорони та оборони об`єктів державного значення) Богородчанської ОТГ капітана ОСОБА_2 , який доповів своїм рапортом про вчинення правопорушення, а саме про те, що солдат ОСОБА_1 відмовився прибути на службу.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які безпосередньо звинувачують ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а вказаним протоколом тільки зафіксовано про повідомлення командира щодо невиконання його наказу.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, встановлення факту подання рапорту командиром (начальником) про відмову виконання його законних вимог тільки вказує на наявність певних ознак правопорушення в діях іншого військового і не достатньо для визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що розгляд справи щодо притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності здійснюється судом в межах висунутого обвинувачення і суд не має право перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення та виходити за межі обвинувачення, встановлюючи обставини, які не були вказані в обвинувачення та явно погіршують становище обвинуваченого.

Оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника), в умовах особливого періоду, то суд першої інстанції був позбавлений можливості вийти за межі обвинувачення та встановити вказані обставини.

Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

При цьому, суд не може вийти за межі тих фактичних обставин, які були інкриміновані у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та конкретизувати фактичні обставини, оскільки це порушує становище особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак, суд першої інстанції істотно порушив вищевказані вимоги та ухвалив рішення, яке є явно незаконним та несправедливим і підлягає безумовному скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв