П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2022 року суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

відповідно до протоколу 09.04.2022 о 23 годині 10 хвилин в м. Львові на вул. Кульпарківська, 117 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у лікаря нарколога, що підтверджується висновком лікаря №000657 від 10.04.2022. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник факт вчинення правопорушення заперечили, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказуючи на порушення вимог ст.266 КУпАП, допущених інспектором при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння. З цього приводу подали письмові пояснення, у яких зазначили, що ОСОБА_1 не вживав жодних наркотичних засобів, від проходження огляду не відмовлявся. Спочатку поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Однак, згодом поліцейські змінили свою точку зору, заявивши про вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

У медичному закладі ОСОБА_1 намагався здати сечу для досліджень, однак не зміг цього зробити, через відсутність фізіологічної потреби. Він пояснював поліцейським, що не відмовляється здати для аналізу сечу, проте в силу фізіологічних особливостей не може цього зробити. Інші зразки біологічного середовища водієві здати не пропонували. Працівники поліції вказані дії розцінили як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи не містять даних про те, що лікар-нарколог не міг провести огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 окрім як за допомогою лабораторного дослідження сечі. Також, зазначили, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без присутності двох свідків. Враховуючи наведене, просили суд закрити провадження у справі, визнавши недійсним проведення огляду на стан сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

Згідно з п. 6 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до пунктів 4, 7, 8, 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції, метою відповідного огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №237061 від 10.04.2022, огляд на стан сп`яніння не проводився, оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога відмовився, що стверджується висновком лікаря №000657 від 10.04.2022.

Докази скерування ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння відсутні. Свідки, які б підтвердили відмову особи від проходження огляду, у протоколі не зазначені.

Сторона захисту пояснила, що ОСОБА_1 декілька разів намагався здати сечу для досліджень, однак не зміг цього зробити. Він пояснював поліцейським, що не відмовляється здати для аналізу сечу, проте в силу фізіологічних особливостей не може цього зробити. Інші зразки біологічного середовища поліцейські здати не пропонували.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, стверджував, що не в змозі надати здати сечу для проведення аналізу, відібрати у нього інші біологічні зрази йому запропоновано не було.

Відтак, подані суду докази не містять відомостей, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і що йому було запропоновано відібрати інші зразки біологічного середовища, у тому числі слину, змиви з поверхні губ, кров, у зв`язку з тим, що в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічного середовища у вигляді сечі.

За встановлених обставин суд вважає, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на предмет перебування у стані наркотичного сп`яніння, працівниками поліції було порушено вимоги п.п. 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в процесі розгляду справи не здобуто. Пояснення ОСОБА_1 в процесі розгляду справи не спростовані, а письмові докази по справі не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, що вказує на недопустимість отриманих результатів огляду на стан сп`яніння.

Сам по собі протокол, за наявності вищенаведених порушень допущених інспектором, не встановлює порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.

Відсутність даних про забезпечення права особи пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я свідчить про допущені працівниками поліції порушення, які в свою чергу вказують на недопустимість протоколу.

Суд вважає, що оскільки огляд (в даному випадку відмова від його проходження) був проведений поліцейськими з порушенням встановленої законом процедури, результати такого огляду (фіксації відмови) є недійсними та не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини, який вказав, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наявні у даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.130, 247, 266, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мигаль Г.П.