ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року суддя Приморського районного суду м.Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.173-2 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №124112 від 17.10.2022, ОСОБА_1 , 08.10.2022 о 08 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство в сім`ї по відношенню до свого батька ОСОБА_2 економічного характеру, а саме створила останньому перепони у користуванні житлом, за що передбачена відповідальність за ст.173-2 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася. Надала суду свої письмові заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення в яких просить провадження у справі відносно неї закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, письмові заперечення, приходжу до висновку що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Згідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із своєю донькою, ОСОБА_1 та з її співмешканцем, ОСОБА_3 . За твердженням ОСОБА_2 , донька разом із співмешканцем нібито зловживають спиртними напоями, створюють неможливі умови для проживання, перешкоджають його доступу до туалету та ванної кімнати. Нібито позбавилися від придбаного ним сантехнічного устаткування (душової кабінки, пральної машини), постійно його провокують та здійснюють фотографування, погрожують вбивством. Просив огородити його від доньки та її співмешканця. Стверджував про те, що востаннє мав доступ до житла 08.10.2022.

Згідно пояснень ОСОБА_1 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 вона проживає у фактичному шлюбі із ОСОБА_4 , з сином та з донькою. ОСОБА_2 проживає в окремій будівлі, що розташована поряд із основним будинком. Причиною звернення батька до органів Національної поліції вважає наявність спору між її батьками про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, у якому вона зайняла сторону матері, ОСОБА_5 . Стверджувала, що ані нею, ані членами її сім`ї батьку не створюється жодних перешкод для користування будинком та зручностями, більш того ОСОБА_2 має власний комплект ключів для доступу в будинок.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяютьвчипенню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян удусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, па встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки -можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали)однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Об`єктивна сторона правопорушення -це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, аоо між іншими осооамн. які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не переоувалн) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що н постраждала особа а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі. одягу, іншого манна, коштів чи документів або можливостями користу ватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборою, працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (ст. 1 ч.1 п. 3.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав ст. 173-2 ч.1 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конститу ції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.200S у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який грунту ється на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у своїй сукупності не підтверджують поза розумним сумнівом її вину.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких грунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясу вання обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не с безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Таким чином, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, заява ОСОБА_6 та письмові пояснення ОСОБА_2 не є тими доказами, які поза розумним сумнівом підтверджу вали б вину ОСОБА_1 .

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «...суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Натомість, як то стверджується ОСОБА_1 у її поясненнях, доданих до матеріалів адміністративної справи, виникнення взаємно неприязних стосунків та сутичок є викликаним наявністю спорів з приводу майнових претензій на нерухоме майно між її батьками - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 -та ОСОБА_1 безпосередньо, що, з одного боку, зайняла позицію матері, а з іншого має власний майновий інтерес щодо спірного нерухомого майна.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд, оцінювання зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів для визнання ОСОБА_1 винною в інкримінованому їй правопорушенні, передбаченому ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 7, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.173-2 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя: С.М.Кічмаренко