Справа № 343/734/22
Провадження № 33/4808/615/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воробця Р.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 05 травня 2022 року о 07:51 год. в м. Долина по вул. Л.Українки Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager 6820», результат тесту огляду позитивний 0.33 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджується із постановою суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи. а також через порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до його безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що при ухваленні рішення у справі судом не взято до уваги жодні надані ним докази та заперечення, що мають істотне значення для об`єктивного розгляду справи.

Вказує, що із працівниками ВП №1 м. Долина мав конфлікт, що призвело до неодноразових безпричинних зупинок транспортних засобів під його керуванням та із застосуванням приладу Драгер на визначення стану сп`яніння. Вранці 05.05.2022 року, випивши енергетичний та безалкогольний напій, керуючи автомобілем «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, які були на двох службових автомобілях, заблокували йому проїзд та безпричинно зупинили. Він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, тому погодився пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Звертає увагу на те, що працівник поліції в порушення вимог закону проводив відео зйомку на мобільний телефон а не на боді камеру встановлену на форменому одязі працівника поліції. Вказує, що працівник поліції надав йому для продуття прилад Драгер із відкритим та вставленим мундштуком, в який він вдихнув. Результат огляду показав 0.33 % проміле. З даним результатом огляду та складеним протоколом про адміністративне правопорушення він не погодився, оскільки не перебував в стані алкогольного сп`яніння та спиртних напоїв не вживав.

Апелянт зазначив, що можливо спочатку він відмовлявся від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не розумів наслідки такої відмови і не знав, що поліцейські складуть відносно нього протокол. Однак, коли працівник поліції почав оформляти протокол, то він погодився проїхати у медичний заклад, в чому працівником поліції йому було відмовлено, мотивуючи тим, що він пройшов уже відповідний огляд на місці зупинки.

Звертає увагу на те, що працівники поліції акту огляд та направлення в медичний заклад в його присутності не складалися та його їх копії не було вручено, в іншому випадку він проїхав у медичний заклад та пройшов огляд на стан сп`яніння.

Оскільки йому було відмовлено поліцейським у проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, приїхавши по місцю роботи, він пройшов огляд водія у лікаря УТ ПАТ «Укрнафта» о 09.05 год., результат якого був від`ємний та був допущений лікарем до роботи водієм транспортного засобу. Апелянт вказує на те, що судом не було взято до уваги пояснення в судовому засіданні фельдшера ПАТ Укрнафта ОСОБА_2 та копію дорожнього листа даної організації від 05.05.2022 року, які свідчать про те, що він був допущений до роботи, а саме до керування транспортним засобом. З 10 год. до 18 год. він працював, а тому не мав можливості самостійно пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Такі дані ставлять під сумнів законність протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, в протоколі не вказано про долучення пояснень свідків, чи зазначено про відеофіксацію, не вказано номер та серію приладу технічного приладу.

Вказую, що працівник поліції склав протокол тільки на підставі власних припущень, що є грубим порушенням відповідної Інструкції, маючи розбіжності між протоколом та долученими до нього доказами, а тому не може вважатись належним та допустимим доказом у справі.

Відеозаписи долучені до матеріалів справи також вважає неналежним доказом, оскільки вони записані на мобільний телефон а не на боді камеру працівника поліції, на яких відсутня дата та час запису події. Таким чином, працівники поліції не забезпечили належне використання службових обов`язків під час складання протоколу відповідного технічного приладу, як визначено в Інструкції. При цьому, не були позбавлені можливості за відсутності у них спеціальних технічних засобів провести огляд на визначення стану сп`яніння у присутності двох свідків, яких можна було запросити з числа водіїв транспортних засобів. Вказує, що мобільний телефон не передбачений як спеціальний технічний прилад для фіксації події без фіксування дати та часу проведення відеозапису та з можливістю коригування і монтування змісту записуваного матеріалу, що є порушенням вимог ч.2 ст.266 КУпАП.

Відеозаписами не зафіксовано складання акту огляду водія та направлення на огляд водія до медичного закладу, на які суд послався при ухваленні постанови як на доказ його винуватості, що є неприпустимим, оскільки зазначені документи були складені за його відсутності.

ОСОБА_1 наголошує на порушення працівниками поліції процедури оформлення матеріалів справи та проведення огляду на визначення стану сп`яніння, що є недопустимим порушенням і не дають змоги однозначно оцінити його дії, що містять склад правопорушення.

Апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційну скаргу, оскільки постанова суду датована 15.09.2022 року, останній день на оскарження постанови припав на вихідний день, тому ним була подана апеляційна скарга на наступний робочий день.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Воробець Р.М. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 в межах строку, передбачений законом на оскарження постанови суду, а тому в його поновленні не має потреби. Так, оскаржувана постанова суду ухвалена 15.09.2022 року, останній день на оскарження постанови припадав на 25.09.2022 року, який був вихідним днем неділею, а тому останній день для оскарження постанови суду є наступний робочий день 26.09.2022 року, в який ОСОБА_1 і подав апеляційну скаргу на постанову суду. Таким чином, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в строк передбачений КУпАП та поновленню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 та його захисник адвокат Воробець Р.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що апелянт ОСОБА_1 вважає, що огляд щодо нього на стан алкогольного сп`яніння було проведено із порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки останній не погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння , який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та повинен був бути направлений для проходження огляду в медичний заклад, матеріали справи сфальсифіковано та не є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апелянтом зазначено, що судом при ухваленні рішення у справі не взято до уваги жодні надані ним докази та заперечення, що мають істотне значення для об`єктивного розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова суду була прийнята за участі ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні, під час якого ОСОБА_3 використав надані йому КУпАП права та надав всі докази щодо його невинуватості у вчиненому правопорушенні, яким судом надано належну оцінку.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Незважаючи на невизнання самим ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена на підставі досліджених в судовому засіданні доказами, та які містяться в матеріалах справи.

Ухвалюючи рішення суд вважав способом захисту та не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що в той день він спиртних напоїв не вживав, а позитивний результат тесту міг бути спричинений тим, що коли йому надали прилад «Drager», то в ньому вже була вмонтована трубка, в яку він дихав, оскільки ці показання повністю спростовуються інформацією відеозапису з місця події, що міститься на диску DVD-R, долученому до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, де на файлі № 2 під назвою «СТВ№8269» (02.52 хв.) зафіксовано як інспектор надає ОСОБА_1 запаковану трубку, яку той особисто розпаковує, після чого інспектор закладає її в прилад «Drager», який надає водію для проходження тесту.

Суд також визнав безпідставним посилання захисника на те, що ОСОБА_1 погодився проїхати в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак йому в цьому було відмовлено, оскільки вони спростовується інформацією з місця події, що міститься на вказаному диску DVD-R, де на вищезазначеному файлі № 2 (04.22 хв.) зафіксовано, як водій ОСОБА_1 на пропозицію інспектора поліції проїхати для проведення огляду в медичний заклад відмовляється, кажучи «не їдемо ні в яку лікарню».

Що стосується посилань захисника Воробця Р.М. на те, що відеозапис з місця події є фрагментарним, не засвідчує безперервність фіксації правопорушення, не відповідає часу та обставинам огляду водія, то вони також повністю спростовуються інформацією відеозапису з місця події, що міститься на диску DVD-R, долученому до матеріалів справи, дослідженому в судовому засіданні, де чітко зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6820», згоду з отриманим результатом та відмову пройти такий огляд в медичному закладі.

При цьому той факт, що вказаний запис працівниками поліції проведено не на службову камеру, а на телефон, не свідчить про недопустимість даного доказу, оскільки допитаний в судовому засіданні як свідок інспектор поліції ОСОБА_5 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що службові камери працівників поліції розрядилися і тому не було можливості використовувати їх для фіксації правопорушення.

Апеляційний суд повністю погоджується із мотивами суду про те, що положення ст. 251 КУпАП, де вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, показаннями засобів відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Отже, закон відносить до належних джерел доказів показання засобів відеозапису, тобто запис з мобільного телефону також є належним доказом по справі.

Судом обґрунтовано вказано на те, що всі інші аргументи сторони захисту не спростовують вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що при прийнятті рішення судом не було взято до уваги надані ним та його захисником докази, як такі що спростовуються мотивувальною частиною постанови суду. Слід зауважити, що апелянтом наведено докази в апеляційній скарзі, які ним зазначені в судовому засіданні при прийнятті оскаржуваної постанови суду, та яким суд надав належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення у справі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032807 від 05.05.2022 року, водій ОСОБА_1 05 травня 2022 року о 07:51 год. в м. Долина по вул. Л.Українки Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager 6820», результат тесту огляду позитивний 0,33 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП №1 м. Долина старшим сержантом поліції Нуд М.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення свідків не зазначено, натомість вказано про застосування відеофіксації.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в суді м. Долина, про що свідчить його власноручний підпис.

В графі пояснення особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, в яких зазначив, що зранку випив енергетик безалкогольний і у нього підвищена кислотність.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 під його підпис було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано відео фіксацію та матеріали справи.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію, про що свідчить його власноручний підпис.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, зі змісту протоколу та власноручно написаних пояснень ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із висунутим звинуваченням чи зі змістом протоколу, про що апелянт вказав в апеляційній скарзі.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що твердження апелянта та його захисника щодо незаконності та порушенням порядку проведеного огляду на стан сп`яніння, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема апелянт вказав на те, що керуючи автомобілем «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, які були на двох службових автомобілях, заблокували йому проїзд та безпричинно зупинили. Такі дані спростовуються відеозаписами долученими до матеріалів справи, відповідно до яких зафіксовано момент зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та спростовують його доводи щодо наявності блокування працівниками поліції автомобіля, яким він керував, а також те, що працівниками поліції було повідомлено водію ОСОБА_1 причини зупинки під його керуванням, а саме: керування транспортним засобом за відсутності ременя пасивної безпеки.

Звертає увагу на те, що працівник поліції в порушення вимог закону порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння та проведення відео фіксації не на боді камеру встановлену на форменому одязі працівника поліції. Наголосив на тому, що працівник поліції надав йому для продуття прилад Драгер із відкритим та вставленим мундштуком, в який він вдихнув. З результатом огляду 0.33 % проміле не погоджувався, оскільки не перебував в стані алкогольного сп`яніння та спиртних напоїв не вживав.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager ARLН-0142 (а.с.2) тест №3301 в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 05.05.2022 року о 07 год. 54 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.33 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 2). На чеку приладу зазначено, що прилад, який проводився огляд ОСОБА_1 , пройшов калібрування 04.10.2021 року.

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про повірку регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7816 відповідно до якого воно чинне до 04.10.2022 року, і прилад Drager Alcotest 6820 ARLН-0142 відповідає вимогам до метрологічних характеристик (а.с.9).

Так, в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_6 у результаті із виявленими у нього ознаками, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя шкіри, не чітка вимова слів. Огляд на визначення стану сп`яніння було проведено за допомогою приладу Драгер 6820, результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 0.33 % проміле.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в Акті огляду на стан сп`яніння наявний підпис водія транспортного засобу ОСОБА_1 про згоду із отриманим позитивним результатом 0.33 % проміле, що свідчить про те, що твін повністю визнавав факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 05.05.2022 року складеного о 07.56 год. у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Зазначено, що результат огляду було складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ №032807.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівники поліції складали акт огляду водія та направлення на огляд водія до медичного закладу за його відсутності, оскільки спростовується власноручним підписом ОСОБА_1 в акті огляду водія (а.с.3).

Згідно рапорту поліцейського СРПП ВП №1 м.Долина Калуського РВП старшого сержанта поліції М.Нуд (а.с.5), 05.05.2022 року о 07 год. 50 хв. в м. Долина по вул.. Л.Українки був помічений автомобіль марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого не користувався ременем безпеки, було прийнято зупинку даного автомобіля. Встановлено дані водія ОСОБА_1 . В ході спілкування із водієм у останнього були ознаки сп`яніння, у зв`язку із чим було водію запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Алкотест Дагер чи пройти відповідний огляд у медичному закладі. Водій погодився пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу , проба була позитивна, результат становив 0.33 % проміле. На підставі чого на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про те, що працівники поліції, зловживаючи своїми посадовими обов`язками тривалий час переслідували його та безпідставно зупиняли транспортний засіб під його керуванням, застосовували психологічний тиск з метою безпідставного притягнення до відповідальності, можуть бути належним чином перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено із порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки останній не погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та повинен був бути направлений для проходження огляду в медичний заклад.

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п. п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Доводи сторони захисту про те, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, носить неповний характер, відеозаписи здійснено на мобільний телефон, а не на бодікамеру працівника поліції, не свідчать про необхідність визнання вищевказаного доказу недопустимим.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що сторони судового розгляду надають відповідні докази в тому обсязі, який вони вважають достатнім для доведення обставин на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

З вищевказаного відеозапису вбачається, що транспортний засіб «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 було зупинено працівниками поліції. Після того, як працівник поліції підійшов до водія вказаного автомобіля, поліцейський спершу повідомив причини зупинки транспортного засобу, а саме: за керування водієм транспортного засобу за відсутності ременя безпеки і попросив надати для перевірки документи на автомобіль та посвідчення водія. В ході спілкування із поліцейськими, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Водію ОСОБА_1 , який знаходився в автомобілі на місці водія та без сторонніх осіб, надали для розкриття запакований мундштук, за допомогою якого останньому було запропоновано пройти огляд водія на стан сп`яніння. Водій ОСОБА_1 зі власної згоди продув прилад Драгер, результат якого становив 0.33 % проміле. На відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 повідомлено результат огляду 0.33 % проміле і те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано стривоженість ОСОБА_1 з приводу отриманого результату огляду, водій просив працівників поліції ввійти в його становище та не складати протокол про адміністративне правопорушення. Після чого останньому було повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 спочатку намагався заперечити щодо результату огляду, після чого останньому було запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення огляду, на що ОСОБА_1 відмовився.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписах зафіксовано прибуття сторонньої особи, в присутності якої та працівників поліції було складено протокол, в якому ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, якими зазначив про вживання ним енергетичного засобу.

Також, відеозаписи містять дані того, що під підпис в протоколі ОСОБА_1 було видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом та вилучення в останнього посвідчення водія.

Поведінка водія ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозаписах долучених до матеріалів справи вбачається, що останній розумів, що як водій пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, результат якого показав 0.33 % проміле, що показало про його перебування в стані алкогольного сп`яніння та послужило причиною для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою технічного засобу Драгер, результат якого показав 0.33 проміле.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 працівником поліції було з`ясовано чи бажає останній проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовися.

Таким чином, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції містяться відомості того, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 був ознайомлений із результатом проходження огляду 0.33 % проміле та його згоду із ним.

Зі змісту відеозапису вбачається, що жодних зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було висловлено. Також даними з відеозаписів спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції було порушено відповідний порядок проведення огляду надавши йому відкритий та вставлений у прилад Драгер мундштук, про що останній зазначив в доводах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта та його адвоката стосовно того, що працівниками поліції було позбавлено ОСОБА_1 права не погодитись з результатом огляду та реалізувати його права як особи, що притягається до відповідальності, пройти відповідний огляд у медичному закладі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Наявність долучених відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції дозволяє суду прийти до висновку про те, що ОСОБА_1 після проходження огляду за допомогою технічного засобу повністю погодився з встановленими результатами і не наполягав на проведенні огляду в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідало вимогам ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 .

Посилання ОСОБА_1 про упередженість працівників поліції до нього та конфлікт між ним та поліцейськими носять голослівний характер і матеріали провадження не містять жодних даних про обґрунтованість таких доводів.

Апелянт наголошує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на номер та серію приладу, за допомогою якого проводилась відео фіксація події.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, працівниками поліції при застосуванні технічних засобів при проходженні ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, свідки не були залучені у відповідності до вимог ч.2 ст.266 КУпАП.

В даному випадку, суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого становив 0.33 % проміле, погодився із вказаним результатом, та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що про тверезий стан водія ОСОБА_1 свідчить його огляд у лікаря УТ ПАТ «Укрнафта» за місцем роботи о 09.05 год., що пояснення в судовому засіданні фельдшера ПАТ Укрнафта ОСОБА_2 та копію дорожнього листа даної організації від 05.05.2022 року, які свідчать про те, що він був допущений до роботи, а саме до керування транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. При цьому вищевказані обставини не суперечать встановленим судом фактичним обставинам правопорушення, оскільки огляд на стан сп`яніння за місцем роботи правопорушника було проведено через достатньо тривалий час після отримання відповідного позитивного результату поліцейським в результаті проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу.

Судом першої інстанції та апеляційним судом було обґрунтовано встановлено, що долучений відеозапис до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення стосується подій, які мали місце 05.05.2022 року, які відбувались та фіксувались у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, з чим апеляційний суд повністю погоджується.

Апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував, що відеозапису стосується саме обставини вчиненого правопорушення та оформлення відносно нього матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази

Обставини, які зафіксовані на відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, результат якого становив 0.33 проміле та після оголошення результату огляду повністю погодився із результатом огляду та не висловив бажання проїхати до медичного закладу для проходження повторного огляду на визначення стану сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає встановленим, що 05 травня 2022 року о 07:51 год. в м. Долина по вул. Л.Українки Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager 6820», результат тесту огляду позитивний 0.33 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Призначене адміністративне сп`яніння за вчинене правопорушення призначено в мінімальних межах санкції закону, відповідає вимогам ст.23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв