ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І.,з участю ОСОБА_1 , захисників-адвокатів Гвяздовського А.Є., Свирид М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали, що надійшли з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії ВАВ №225213 від 28 липня 2022 року, 20 липня 2022 року о 14 год. 00 хв. гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , на сходинковій площадці 5-го поверху вчинила хуліганські дії відносно ОСОБА_3 , а саме голосно кричала, поводила себе неадекватно, перешкоджала в проведенні робіт щодо підключення відеодомофону до електромережі, шарпала останнього за верхній одяг, чим порушила громадський спокій та порядок.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисники адвокати Гвяздовський А.Є. та Свирид М.В., вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за обставин вказаних у постанові не визнали, вказавши, на те, що жодних неправомірних дій щодо ОСОБА_3 не вчиняла. Просили провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, в її діях, з підстав викладених у письмових запереченнях, що долучили до матеріалів справи.

ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що жодних неправомірних дій щодо ОСОБА_2 не вчиняв.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що жодних неправомірних дій щодо ОСОБА_2 не вчиняв, 20.07.2022 прийшов на виклик мешканців будинку по АДРЕСА_2 для встановлення домофону, гр. ОСОБА_2 вийшла до нього та почала з ним сваритись, ОСОБА_4 , у цей момент почав відтягувати ОСОБА_2 ,в її квартиру для того щоб вона не заважала роботі майстра, при цьому громадський порядок не порушувався. Додатково вказав на те, що він хотів вимкнути електропостачання лише у квартирі ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, свідків, дослідивши в судовому засіданні письмові пояснення учасників судового розгляду, відеозапис події,оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту статті 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Доказами по даній справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зазначені матеріали справи, в числі яких є протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №225213 від 28 липня 2022 року, заява ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

Згідно з ст. 254 КУпАП та п. 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом міністра МВС України від 05.11.2015 №1376, зареєстрованого в МінЮсті України 01.12.2015 за №1496/27941, з послідуючими змінами та доповненнями протокол про адміністративне правопорушення складається в двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення вбачається те, що зазначені у ньому події відбулись 20.07.2022, а протокол складений лише 28.07.2022, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП.

Наявні у матеріалах справи пояснення вищевказаних свідків, які вказують на неадекватну поведінку ОСОБА_2 та перешкоджання, шарпання за одяг ОСОБА_3 , суд оцінює критично, оскільки вказані особи є зацікавленими, а їх покази не свідчать про порушення громадського порядку та спокою громадян. Відеозапис події від 20.07.2022 працівників поліціїу матеріалах справи відсутній. З дослідженого відеозапису події наданого ОСОБА_2 вбачається, що будь-якийх дій щодо ОСОБА_3 останньою вчинено не було, а також даний відеозапис не містить звуку, а отже суд позбавлений можливості перевірити обставини зазначені в протоколі та їх поясненнях на предмет належності та допустимості.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченогост. 173 КупАП Україниполягаєу нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Отже об`єктом захисту у ст.173 КУпАП є громадський порядок.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.

Сам лише факт поводження неадекватно без настання наслідків, які свідчать про порушення громадського порядку та спокою громадян, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. А таких наслідків матеріали провадження не містять. Доказів висловлювання ОСОБА_2 нецензурною лайкою в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок, матеріали справи не містять, та не здобуто їх у судовому засіданні.

Аналіз матеріалів провадження засвідчує лише факт триваючого конфлікту та неприязних відносин між ОСОБА_2 , та її сусідом ОСОБА_4 , адже конфліктні ситуації між особами, які знаходяться в неприязних стосунках, без наслідків порушення громадського порядку та спокою громадян, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Вказані обставини також підтверджуються Постановою Рівненського міського суду від 21.12.2018 р. по справі №569/18500/18 та ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15.03.2019р. по даній справі.

Тим більше, будь-яких інших доказів про те, що ОСОБА_2 виражалася нецензурними словами, неадекватно себе поводила по відношенню до ОСОБА_3 , крім пояснень останнього та її сусідів, до протоколу не надано, а судом не здобуто.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

При оцінці доказів у провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а отже правовідносини, які охоплюються сферою дії Конвенції, мають врегульовуватися з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року)

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.173 КУпАП, оцінивши всебічно, повно і об`єктивно, за своїм внутрішнім переконанням всі докази в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, в контексті застосування ч. 1 та ч. 3 ст. 5, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає необхідним закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю у її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя