Провадження № 3/727/1483/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В., за участю захисника Бербенюка М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-5 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правлпорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-5 КпАП України.

Так, 11.12.2021 року о 00 год. 18 хв. в м.Чернівці по вул.Небесної Сотні, 14а ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Daster» д.н.з. НОМЕР_1 в якого встановлені спеціальні світлові прилади жовто-білого кольору, без дозвільних документів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.3.1, 3.2 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене.1 ст.122-5 КпАП України.

Захисник Бербенюк М.В. у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-5 КпАП України не визнав. Просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-5КпАП України на підставі викладених в клопотанні обставинах.

Вислухавши пояснення захисника Бербенюка М.В., дослідивши матеріали справи та клопотання, відео з бодікамер поліцейського, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ст.245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.252 КпАП України вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.251 КпАП України на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 122-5 КпАП України, передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В примітці до даної статті зазначено, що під спеціальним світловим сигнальним пристроєм слід розуміти світловий пристрій, що має змінну частоту світлових імпульсів та який дозволяється встановлювати тільки на оперативні або спеціальні транспортні засоби.

З аналізу ст.122-5 КпАП України вбачається, що диспозиція даної норми є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права; бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм, то посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим.

За змістом ст. 252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Як було встановлено судом, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №331921 від 11.12.2021 року ОСОБА_1 11.12.2021 року о 00 год. 18 хв. в м.Чернівці по вул.Небесної Сотні, 14а керував транспортним засобом «Renault Daster» д.н.з. НОМЕР_1 в якого встановлені спеціальні світлові прилади жовто-білого кольору, без дозвільних документів, чим порушив вимоги п.3.1, 3.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-5 КпАП України.

Як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини відносно проваджень провадження у справах про адміністративні правопорушення поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, відповідно до п.3.1 ПДР водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Пунктом 3.1 ПДР, передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Тобто, фабула протоколу не відповідає кваліфікуючим ознакам правопорушення.

Пунктом 2.3 з розділу 2 Національного стандарту України ДСТУ 3849:2018 спеціальний світловий сигнал це проблисковий світловий сигнал визначеного кольору, що подається встановленим на транспортному засобі спеціальним світловим сигнальним пристроєм (проблисковим маячком).

Відповідно до розділу 6 Національного стандарту України ДСТУ 3849:2018 «Дорожній транспорт. Кольорографічні схеми, розпізнавальні знаки, написи та спеціальні сигнали оперативних, спеціалізованих та спеціальних транспортних засобів. Загальні вимоги», спеціальний світловий сигнальний пристрій повинен установлюватися на транспортних засобах так, щоб світловий сигнал було видно на кут 360° у горизонтальній площині і площині, яка проходить через центр джерела випромінювання світла. Частота світлових імпульсів повинна бути (2 ± 0,5) Гц. Потужність одного джерела світла повинна бути не менше 50 Вт.

На транспортних засобах залежно від призначеності та виконуваних завдань установлюють спеціальні світлові сигнальні пристрої зі світловими сигналами автожовтого (оранжевого), синього, червоного та зеленого кольорів (п.5.1 розділу 5 ДСТУ 3849:2018).

Порядок встановлення та використання на транспортному засобі спеціальних світлових та звукових пристроїв регулюється Інструкцією про порядок видачі та обліку дозволів на встановлення та використання спеціальних світлових та звукових пристроїв, затвердженою наказом МВС України від 22.08.2005 року за № 364.

Разом із тим, матеріали адміністративної справи не містять відомості про призначення та технічні характеристики виявлених пристроїв (проблискових маячків) на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 .

Докази того, що ці пристрої є спеціальними світловим сигнальним пристроєм, із змінною частотою світлових імпульсів та змінною основною частотою відповідно, та що вони є у робочому стані і придатні до використання - відсутні.

Оскільки закон містить заборону експлуатації транспортного засобу лише у разі його обладнання спеціальними сигналами, складений протокол відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, так як не містить вказівки про відповідність встановлених на автомобілі світлових пристроїв нормам ДСТУ 3849-99 (які визначають технічні характеристики спец сигналів).

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, при вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_1 зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, суд вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122-5, 247, 283-285 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-5 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Одовічен Я.В.