ПОСТАНОВА

Іменем України

06.12.2022 Справа №607/11726/22 Провадження № 3/607/5982/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , офіційно не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

05.09.2022 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815747 від 01.09.2022 зазначено, що 26.08.2022 о 17 год. 49 хв. ОСОБА_2 звернулась з заявою про вчинення правопорушення. Під час розгляду заяви встановлено, що її колишній чоловік ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання своєї дитини, а саме сина ОСОБА_3 , що призвело до виникнення заборгованості у сумі 49210 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

У судовому засіданні 06.10.2022 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що станом на даний час колишня дружина з дитиною перебувають за кордоном. Також вказав, що надавав колишній дружині кошти на утримання спільної дитини, які перераховував на картковий рахунок ОСОБА_2 . З урахуванням викладених обставин заявив клопотання про відкладення судового засідання з метою надання доказів, які б підтверджували факт перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 , а також з метою добровільного погашення наявної заборгованості по аліментам.

Разом з тим у судове засідання 27.10.2022 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у попередньому судовому засіданні, що підтверджується його підписом у відповідній розписці.

Так само у судові засідання 16.11.2022 та 06.12.2022 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання на його поштову адресу повісток про виклик до суду. Такі поштові відправлення повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення тексту повісток про виклик до суду на абонентський номер, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815747 від 01.09.2022. Такі повідомлення були доставлені абоненту, що підтверджується довідками про доставлення SMS.

Заяв чи клопотань на день розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Також відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, доказів поважності причин неприбуття в судове засідання суду не надав, а положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а також ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Так, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 49210 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім часткового визнання вини ОСОБА_1 , факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.08.2022, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 просила притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який не сплачує на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 49210 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.09.2022, зі змісту яких вбачається, що останній вказував, що здійснював оплату аліментів лише частково за наявності фінансової можливості;

- розрахунком заборгованості по аліментах № 48954 від 12.08.2022, виданим головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 607/9794/19 від 15.10.2019, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду 22.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття, зі змісту якого вбачається, що за період з 01.04.2019 до 31.07.2022 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 49210 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815747 від 01.09.2022, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а саме: несплата аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, неофіційно працевлаштований та отримує дохід у розмірі 8-10 тис. грн щомісячно.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Також суд приймає до уваги відсутність застережень, які б перешкоджали ОСОБА_1 відбувати стягнення у виді суспільно корисних робіт, оскільки ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю першої або другої групи та не старше 60 років.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на мінімальний визначений санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП строк, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. 31-1, 33, 34, 35, 40-1, 183-1, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяІ. В. Марциновська