Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2611/22
П О С ТА Н О В А

05 грудня 2022 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Гришковець А. Л. , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2, ст.ст. 124, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

10.10.2022 о 00 год. 05 хв. в м. Овруч по вул. Т.Шевченка Коростенського району ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Мустанг МТ-150 F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку, яка була завчасно подана зі службового автомобіля з увімкненим спеціальним звуковим сигналом та увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, чим порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП. Огляд проводився на місці скоєння адмінправопорушення за допомогою алкотестера «Драгер».

Крім того, 10.10.2022 о 00 год. 07 хв. на автодорозі сполученням Виступовичі-Житомир в с. Заріччя по вул. Коростенська Овруцької ТГ Коростенського району ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Мустанг МТ-150 F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення в задню частину автомобіля марки «Рено Дастер» СКС RDS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль та мотоцикл отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.п.12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Також, поліцейським СРПП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Андрейцевим В.І. складено адміністративні протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП за те, що 10.10.2022 о 00 год. 05 хв. ОСОБА_1 перебував на вул. Т.Шевченка, 42 в м. Овруч Коростенського району Житомирської області під час дії комендантської години без спеціально виданих перепусток і посвідчень, чим порушив п.5 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режиму воєнного стану», тим самим здійснив злісну непокору законному розпорядженню патруля.

10.10.2022 біля 00 год. 10 хв. в с. Заріччя по вул. Коростенській Овруцької ТГ Коростенського району ОСОБА_1 , який в`їхав мотоциклом в службовий автомобіль марки «Рено Дастер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та намагався втікати, на законну вимогу поліцейського не реагував, намагався затіяти бійку, виражався словами нецензурної лайки, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень в частині керування мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння, не виконання вимог поліцейських про зупинку та вчинення дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю. Щиро розкаюється в скоєному, запевнивши, що більше подібного допускати не буде. В частині вчинення злісної непокори законним вимогам працівника поліції свою вину не визнав, зазначивши, що ніякої непокори працівникам поліції він не вчиняв, заперечив і обставини, викладені у протоколі. Того вечора дійсно він керував мотоциклом в м. Овруч і не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, продовживши рух в напрямку с. Заріччя. Біля с. Заріччя працівники поліції на службовому автомобілі «підрізали» його, після чого він скоїв зіткнення зі службовим автомобілем і упав. До нього підбігли працівники поліції. Він не намагався тікати, на нього в лежачому положенні були надягнуті кайданки, і нанесено удари. На мотоциклі з ним був його товариш. Вважає, що дії працівників поліції були незаконними та безпідставними, оскільки він не чинив їм спротиву.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" закріплено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та вказаної Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Стаття 122-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Поняття вимоги про зупинку врегульовано п.8.9 Правил дорожнього руху, згідно якої вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) жезлом або рукою, що вказує на цей транспортний засіб;

б) за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) за допомогою гучномовного пристрою;

г) за допомогою спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №301635, ААБ №229139, ААД №301636 та серії ВАВ №504415 від 10.10.2022; результатом тесту на алкоголь з використанням приладу алкотестера „Драгер, який показав, що у ОСОБА_1 на момент проведення тесту вміст алкоголю становив 1,29‰; рапортами інспекторів СРПП ВП №1 Коростенського РУП Андрейцева В.І та ОСОБА_2 від 10.10.2022; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.10.2022; рапортом інспектора-чергового ВП №1 Коростенського РУП №1 Онищенка Ю.С. від 10.10.2022; а також відеозаписами події, які зроблено за допомогою нагрудної бодікамери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля та невиконання вимог поліцейського про зупинку, повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вірно кваліфікуються за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2, ст. 124 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника та ступінь його вини, а також положення ч.2 ст.36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суддя враховує безальтернативність санкції ч.1 ст.130 КУпАП та відсутність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінивши обставини вчинення правопорушення та особу порушника, суд приходить до висновку за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.130 КупАП.

Відповідальність за ст.185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Повноваження працівника поліції встановлено Законом України «Про Національну поліцію», який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції. Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно змісту протоколу серії ВАВ №504414 від 10.10.2022 10.10.2022 о 00 год. 05 хв. ОСОБА_1 перебував на АДРЕСА_2 під час дії комендантської години без спеціально виданих перепусток і посвідчень, чим порушив п.5 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режиму воєнного стану», тим самим здійснив злісну непокору законному розпорядженню патруля та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Тобто, поліцейський в протоколі вказує, що саме фактом перебування під час дії комендантської години без спеціально виданих перепусток і посвідчень ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню патруля та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Однак, факт перебування особи без перепустки чи посвідчення під час дії комендантської години сам по собі, хоча і є порушенням комендантської години, разом з тим ніяким чином не є порушенням законних розпоряджень або вимог поліцейського.

Відповідно, в порушення приписів ч.2 ст.251, ст. 256 КУпАП вказаний протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме: зазначення якому саме законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків вчинив злісну непокору ОСОБА_1 , що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт вчинення ним злісної непокори вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків і обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №504415 від 10.10.2022, а саме, що він намагався затіяти бійку, не реагував на законні вимоги поліцейського, намагаючись втікти. Пояснив, що ніякої непокори працівникам поліції він не вчиняв. Біля с. Заріччя працівники поліції на службовому автомобілі «підрізали» його, після чого він скоїв зіткнення зі службовим автомобілем і упав. До нього підбігли працівники поліції. Він не намагався тікати, на нього в лежачому положенні були надягнуті кайданки, і нанесено удари. Він не чинив ніякого спротиву.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібрані поліцейським, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

На підтвердження вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №504415 від 10.10.2022.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості, так як не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 намагався затіяти бійку, виражався словами нецензурної лайки, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, суду надано не було.

Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП (злісна непокора вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків).

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

За встановлених обставин, зважаючи, що суду не було надано достатніх та незаперечних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, судом не може бути зроблений беззаперечний висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.185 КУпАП, та відповідно про наявність правових підстав для закриття справи в цій частині.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. ст.33, 36, 122-2,124,130,185, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2, ст.ст.124 та 185 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 496 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, відповідно до ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд.

Суддя: А. Л. Гришковець