Справа № 127/9129/22
Провадження № 3/127/2968/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Теплицьким РВ УМВС України у Вінницькій області 10.07.2000, РНОКПП НОМЕР_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своїх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме не приймає участь у вихованні та не забезпечує останніх усім необхідним для повного та гармонійного розвитку, зловживає алкоголем, не цікавиться навчанням.

Судом вживалися заходи для виклику ОСОБА_1 у судові засідання, однак останній до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Суд вважає, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб. Однак жодних дій для обґрунтування власної позиції у справі ним здійснено не було.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У рішенні від 03.04.2008 в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 184 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до Сімейного кодексу України, найважливішим серед батьківських прав та обов`язків є право батьків на виховання дитини, водночас здійснення цього права є і обов`язком батьків. Разом з тим, виховання це процес, який передбачає не тільки здійснення батьками певних дій, а й певну реакцію на них з боку дитини.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 773028 від 20.04.2022 слідує, що ОСОБА_1 неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своїх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме не приймає участь у вихованні та не забезпечує останніх усім необхідним для повного та гармонійного розвитку, зловживає алкоголем, не цікавиться навчанням.

Вказані обставини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, крім вищевказаного протоколу також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 20.04.2022 та письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 20.04.2022.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Таким чином, з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень у майбутньому суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 40-1, 184, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: