Справа №581/189/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бутенко Д. В.
Номер провадження 33/816/291/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маківського В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маківського В.О. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який працює трактористом ТОВ «Беєво»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 серпня 2022 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за те, що 27 травня 2022 року о 20 год. 40 хв., по вул. Лісова, 22 в с. Беєве, він керував автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП, а саме здійснив наїзд на електроопору, після чого у порушення встановлених правил водій транспортного засобу залишив місце ДТП, до якої причетний.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Маківський В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана постанова є такою, що постановлена грубим порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, оскільки під час розгляду справи суддею не було в повній мірі досліджено фактичні обставини та не надано належної оцінки дослідженим доказам.

Апелянт зазначає, що для того щоб притягнути особу до відповідальності, яка передбачена ст.122-4 КУпАП необхідно довести, що особа (учасник дорожнього руху) є суб`єктом вказаного правопорушення. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який було досліджено в ході розгляду справи, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, спричинив ДТП, внаслідок якої пошкодив електроопору в АДРЕСА_2 , після чого залишив місце події.

З врахуванням доданих до матеріалів справи доказів, а саме: відеозаписів скопійованих з камер поліцейських, на яких ОСОБА_1 начебто визнав свою вину, пояснень останнього, які були надані 27 травня 2022 року, фотозображень пошкодженої електроопори, а також показань працівника поліції ОСОБА_2 , суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП,

Однак, суддею, безпідставно, не прийнято до уваги покази ОСОБА_3 з підстав, що вона являється дружиною ОСОБА_1 , а покази ОСОБА_4 , з підстав, що він з ОСОБА_1 працює на одній роботі та має гарні товариські відносини з останнім та було зазначено, що такі покази свідків повністю спростовуються іншим доказами, а якими саме, не зазначено. В той же час, суддя прийняв до уваги покази сержанта поліції ОСОБА_2 , і це при тому, що він складав протокол про адміністративне правопорушення і фактично являється зацікавленим у тому, щоб ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності.

Апелянт зазначає, що доданим до матеріалів справи відеозаписом неможливо встановити, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 та чи вчиняв ДТП, навпаки з відео вбачається, що працівники поліції, патрулюючи в с. Беєве, на одній із вулиць села (яка саме вулиця не встановлено), зустріли ОСОБА_1 , який йшов дорогою та мав зовнішні ознаки стану алкогольного сп`яніння і поруч з ним жодного автомобіля не було, а інших доказів, які доводять протилежне, до матеріалів справи додано не було.

Тобто, на думку апелянта, в ході розгляду справи не було встановлено, а доказами не було доведено того факту, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення передбачено ст.122-4 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі. Вказане знайшло своє підтвердження у постанові Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року по справі №204/8036/16-а.

Крім того, посилаючись на ст.62 Конституції України, ст. 77 КАС України, апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена з врахуванням того, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, до нього в якості доказів було надано: пояснення, відео, акт, роздруківка, копії матеріалів. Що стосується пояснень, то не зазначено які саме пояснення були додані, якщо це пояснення ОСОБА_5 , то він не бачив хто, і на якому автомобілі вчинив ДТП, а пояснення ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки вони написані працівником поліції та були спростовані в ході розгляду справи у суді, а інших свідків, які були б опитані поліцією, немає. Акт огляду на стан сп`яніння не оскаржується, однак проведення такого огляду особи яка не керувала транспортним засобом було недоцільним, а що таке «роздруківка» та «копії матеріалів» - залишається невідомим, якщо це довідка за фактом ДТП чи рапорт, то не зрозуміло чому не було зазначені саме вказані документи, крім того, між довідкою і рапортом є багато невідповідностей, а саме, у довідці зазначено, що повідомлення про ДТП надійшло 27 травня 2022 року о 21 год. 21 хв. про те що 27 травня 2022 року о 20 год. 40 хв. сталася подія, а у рапорті зазначено, що повідомлення про ДТП надійшло 27 травня 2022 року о 21 год. 54 хв. про те, що 27 травня 2022 року о 21 год. 53 хв. сталося ДТП в смт. Липова Долина вул. Лісова, 22, і яке саме авто вчинило ДТП не вказано а лише зазначено, що воно невідоме. Разом з тим, у довідці зазначено, що внаслідок проведених пошукових заходів було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив ДТП на автомобілі «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , а які розшукові заходи було здійснено, не вказано, як і не вказано, на підставі чого було зроблено висновок що саме ОСОБА_1 вчинив ДТП.

Крім того, як зазначає апелянт, в ході розгляду справи суддею було встановлено, що сержантом поліції Скрипченко Ю.І. до матеріалів справи було додано диск, на який було скопійовано шість відеозаписів із нагрудної камери, однак, в порушення вимог п. 4,5 Розділу II, п.2 Розділу III «Порядку застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів» Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відеофіксація події не була безперервна, відеозапис постійно зупинявся в ході складання адміністративних матеріалів, що в свою чергу дає підстави припускати про спотворення та зміни змісту вказаних записів. Крім того, працівники поліції зобов`язані були зазначати у протоколу про адміністративне правопорушення дані про технічний засіб, на який було здійснено фото та відео фіксацію і у разі відсутності на такі посилання, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Вказана думка знаходить своє підтвердження у постанові Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №524/9716/16-а.

Також, апелянт зазначає і про те, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було забезпечено ОСОБА_1 право на правову допомогу. З відеозаписів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і навряд чи міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак, не зважаючи на зазначене, працівники поліції відбирали пояснення у останнього і часто нав`язували йому свою думку щодо вказаної події. При цьому не було роз`яснено право на правову допомогу та не було забезпечено її надання і такі дії працівників поліції призвели до порушення права на захист і не надали змоги встановити дійсні обставини справи з дотримання всієї визначеної законом процедури.

З врахуванням вищезазначеного, апелянт вважає, що в ході розгляду справи Липоводолинський районний суд не надав належної оцінки доказам, які були надані працівника поліції, не надав оцінку чи був складений протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.254,256 КУпАП, не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та не проаналізував його позицію, як захисника Гусак В.М., внаслідок чого постановив незаконне рішення, яке повинно бути скасовано.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маківського В.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, було встановлено суддею під час ретельного дослідження усіх обставин справи та перевірки їх доказами, а саме, на підставі протоколу серії ДПР18 № 490668 від 27 травня 2022 року, результату тестування на алкоголь газоаналізатора Alkotest 6820 із використання повіреного пристрою алкотестер «Драгер», яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння станом на 21 год. 46 хв. 27 травня 2022 року, з показником 2,18 % проміле, рапорту помічника чергового Роменського РВП ГУНП в Сумській області ГУНП в Сумській області Науменка В.В. про те, що 27 травня 2022 року о 21 год. 54 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27 травня 2022 року о 21 год. 53 хв. за адресою: Роменський район, с. Беєве, вул. Лісова, буд. 22 сталося ДТП, невідомий автомобіль врізався в стовп електропередач, внаслідок чого стовп зламався, водій авто поїхав у невідомому напрямку, довідки за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 травня 2022 року о 20 год. 40 хв., схеми до протоколу огляду місця ДТП, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовані виявлені працівником поліції очевидні ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з позитивним показником 2,18 % проміле, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0114 083 22, згідно якого газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alkotest 6820», зав. № ARJL-0303, за результатами повірки відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 «Інструкція. Метрологія. Газоаналізатори. Alkotest. Методика повірки», свідоцтво чинне до 22 квітня 2023 року, фотографій пошкодженого після ДТП автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема його передньої частини автомобіля, та пошкодженої електроопори, яка перебувала на землі, письмових особистих пояснень ОСОБА_1 , в яких останній зазначав про те, що 27 травня 2022 року близько 20 год. 40 хв. в с. Беєве Роменського району Сумської області по вул. Лісова, 22 керував власним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у результаті чого скоїв ДТП, а саме зітнувся з електроопорою після чого покинув місце події, перед керування автомобілем випив 200 грам горілки, заяви ОСОБА_1 від 30 травня 2022 року, в якій останній зазначив, що внаслідок ДТП він тілесних ушкоджень не отримав, письмових пояснень свідка ОСОБА_5 про те, що він 27 травня 2022 року близько 21 год. 30 хв. рухаючи додому по вул. Лісова в с. Беєве побачив поблизу будинку № 22 збитий стовп та обірвані проводи, біля стовпа ніякого транспортного засобу не було.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними та недопустимими, у апеляційного суду підстави відсутні.

Крім того, суддею було враховано і відеоматеріал, долучений працівниками поліції, який, також, було переглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки справи до розгляду.

З вказаного відеоматеріалу з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції під`їхали до особи, яка рухалась по вулиці пішки, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Поліцейські встановили анкетні дані особи, ним виявився ОСОБА_1 і після цього йому було повідомлено про надходження зі служби 102 інформації про те, що саме він безпосередньо причетний до ДТП. При цьому, ОСОБА_1 , на запитання поліцейського, підтвердив факт вживання ним алкоголю перед керуванням автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 та перед вчинення ним ДТП, при цьому, заперечень своєї причетності до ДТП та зникнення з місця події, не висловлював. Також, з відеозапису вбачається, що на обличчі ОСОБА_1 були ушкодження, поліцейські запитували, чи потребує він допомоги, на що останній відмовився і повідомив, що йому допомога те потрібна.

Також, суддею суду першої інстанції було враховано і пояснення свідка ОСОБА_2 , який пояснював, що під час перебування на добовому чергуванні і здійснюючи патрулювання с. Беєве, до нього усно звернувся невідомий чоловік, мешканець с. Беєве (він забажав не називати власні анкетні дані), і повідомив, що чоловік в селі Беєве збив стовп-електроопору, скоївши ДТП. Приїхавши на місце події, він (свідок) разом із напарником, не виявили ні водія, ні автомобіля на місці події, але при цьому були наявні характерні сліди осипу лако-фарбового покриття та скла від фари, також двоє мешканців, чиї будинки розміщені на тій вулиці, де розміщувався збитий стовп, стояли біля цього стовпа та повідомили йому про причетність до ДТП саме ОСОБА_1 , назвавши його анкетні дані, а своїх анкетних даних вони не називали, посилаючись на небажання шкодити відносинам із цим односельцем. Ці люди повідомили також про наїзд і збиття стовпа в с. Беєве зазначеним водієм, вказавши шлях як проїхати до його будинку та зазначали, що по слідах можна було зорієнтуватися, оскільки з місця події автомобіль швидко відтягли до домогосподарства ОСОБА_1 з використанням трактора. Свідок вказував, що дійсно, виявлення автомобіля водія ОСОБА_1 відбулося по слідах протікання мастила із автомобіля від місця ДТП і до самого приміщення гаражу його подвір`я. По приїзду до будинку ОСОБА_1 , виявилася його відсутність у житлі, а його дружина про обставину ДТП нічого не знала, спочатку вона виглядала спокійною, а після повідомлення про причину їх приїзду до домоволодіння вона була шокована і не вірила їх словам, проте, відкривши приміщення гаражу і побачивши особисто автомобіль, все зрозуміла, почала хвилюватися та комусь телефонувати. Про те, що в день ДТП вона керувала автомобілем та про свою причетність до цієї події, вона не повідомляла, жодних очевидних тілесних ушкоджень, які виникають внаслідок ДТП, вона не мала. Свідок вказував, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП йому було достатньо анонімних повідомлень очевидців ДТП-місцевих жителів, пояснень самого ОСОБА_1 , зафіксованих на відеозаписі, а також результату візуального огляду автомобіля (автомобіль, розміщений в гаражі, мав пошкодження правої передньої частини (бамперу та фари, на лівій пасажирській двері були наявні плями бурого кольору зовні схожі на кров), а також спрацювання передньої пасажирської подушки безпеки) та наявність характерних тілесних ушкоджень у останнього (садно на лобній частині обличчя, на носові подряпина, від надання первинної медичної допомоги на його пропозицію він відмовлявся). При спілкуванні, ОСОБА_1 визнавав факт вчинення ним ДТП та пояснював те, що він залишив місце події, оскільки злякався, а також з метою уникнення адміністративної відповідальності. Вказаний свідок також повідомив, що після виявлення ДТП, він особисто зателефонував до чергового місцевого РЕСу, черговий наряд аварійної служби відключив світло від електроопори, оглянувши її пошкодження. Також начальник місцевого РЕСу безпосередньо повідомляв йому про те, що питання відшкодування шкоди від пошкодження електроопори ОСОБА_1 вранці наступного дня вже було вирішено, відшкодування вартості збитків проведено в повному обсязі.

Таким чином, саме вказані пояснення свідка спростовують посилання апелянта на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а на підтвердження обставин, що вказаний свідок являється зацікавленим у тому, щоб ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, захисником доказів надано не було.

Крім того, посилаючись в апеляційній скарзі, на постанову Касаційного адміністративного суд 13 лютого 2020 року по справі №524/9716/16-а, захисник зазначає, що відеозапис не є належним доказом по справі.

Проте, апеляційний суд відхиляє такий довід, адже у вказані постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визнав неналежним доказом відеозапис через те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідно до ст. 258 КУпАП винесена органом Національної поліції без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містила посилання на технічний засіб, яким була здійснена відеофіксація, як того вимагає ч. 3 ст. 283 КУпАП. Однак, ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника на те, що працівниками поліції при складанні відносно ОСОБА_1 адміністративного матеріалу не було роз`яснено останньому право на правову допомогу та не було забезпечено її надання, не заслуговують на увагу, оскільки вважаючи таке своє право порушеним ОСОБА_1 не був позбавлений можливості відобразити це у протоколі під час його підписання, однак, жодних зауважень з його боку, в тому числі і щодо порушення права на захист, зазначений протокол не містить.

Що стосується доводів апелянта про те, що суддя не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то апеляційний суд з позицією судді в даному випадку погоджується, за наявності того, що при цьому було враховано те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 пов`язаний з ним гарними товариськими відносинами по місцю роботи, тобто дані свідки є заінтересованими у не притягненні ОСОБА_1 до відповідальності.

Таким чином, під час апеляційного перегляду даної справи не було здобуто доказів на підтвердження доводів апелянта і підстави для висновку, що суддею суду першої інстанції вина останнього, відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доведена не була, в апеляційного суду відсутні.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута повно, всебічно об`єктивно і будь-яких порушень при цьому апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Маківського В.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.