№ 3/755/7043/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 152753 від 04.11.2022 року, ОСОБА_1 , 04 листопада 2022 року, о 22 годині 25 хвилин, керував автомобілем марки «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Павла Полуботка, 18/3, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 , 04 листопада 2022 року, о 22 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Павла Полуботка, 18/3, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на перешкоду (господарську споруду), що призвело до пошкодження транспортного засобу, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 2.3 б, п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП погодився, а щодо протоколу за 1 ст. 130 КУпАП, то вину не визнав та пояснив, що після того, як сталася ДТП, приблизно о 22 годині 25 хвилин 04.11.2022 року, він вийшов з автомобіля, щоб оглянути його пошкодження та намагався викликати працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП, однак, через поганий мобільний зв`язок йому це не вдалося, а тому, він попрохав це зробити перехожих. Далі, приблизно о 22 годині 40 хвилин, на місце ДТП прибули працівники поліції (троє), які почали оформлювати схему місця ДТП та він попрохав останніх пришвидшити цей процес, оскільки був дуже стомлений, так як має маленьку дитину, у зв`язку з чим, мало відпочиває, зокрема, з ним ще був пасажир - товариш ОСОБА_2 , однак, працівники поліції на такі його прохання почали грубо йому відповідати та зазначати, що складуть відносно нього ще й протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Далі, поліцейські почали його ображати та схиляти до того, щоб він визнав те, що перебуває у стані сп`яніння, на що він не погоджувався, оскільки, це не відповідало дійсності, прохав останніх залучити свідків та перевірити його стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, зокрема, одним з таких свідків міг би бути його товариш ОСОБА_2 , однак, працівники поліції у цьому йому відмовили та повідомили, що складуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення про те, що він керував автомобілем у стані саме наркотичного сп`яніння, а не алкогольного, а тому, прилад Драгер для цього не потрібний і повезли його до лікаря-нарколога на огляд за його добровільною згодою. Прибувши до медичного закладу, він так само наполягав на залученні свідків для належної та неупередженої перевірки його стану сп`яніння, однак, йому у цьому було відмовлено. Далі, вони чекали чергового лікаря та потім прийшла якась жінки, або фельдшер, або лікар, хто вона він не знає, оскільки остання йому не представилася та, якій працівники поліції повідомили, що у нього червоні очі та неадекватна поведінка, а тому, він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, на що він заперечив. Потім, він повідомив працівнику медичної установи, що він не вживає наркотичні засоби та ніколи раніше їх не вживав, запропонувавши перевірити його на наявність стану наркотичного сп`яніння за допомогою аналізу крові, або сечі, на що йому було відмовлено. Таким чином, медичний працівник його взагалі не оглядав та поклався лише на усне повідомлення працівника поліції про те, що він, начебто, перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Потім, працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надавши йому можливості написати будь-які пояснення та проконсультуватися зі своїм захисником, і відпустили додому, зокрема, не надавши йому будь-якої медичної документації. У подальшому, він дізнався від свого захисника, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом саме у стані алкогольного сп`яніння, хоча в медичному закладі йому було зазначено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що є незрозумілим, оскільки а ні за допомогою приладу Драгер, а ні біологічних аналізів його ніхто не перевіряв на стан сп`яніння. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього складено незаконно та безпідставно.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - захисник Нурищенко С.В. заявив клопотання про закриття провадження у страві у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке мотивував тим, що до протоколу серії ААД № 152753 додано висновок щодо результатів медичного огляду КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», в якому міститься виправлені записи, а саме запис про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, який закреслено та потім дописано, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (1,38 проміле). У той же час, у матеріалах справи відсутні дані за допомогою чого було встановлено у ОСОБА_1 стан сп`яніння. Зокрема, працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення повинен був спочатку провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за участю двох свідків, зазначивши ознаки сп`яніння, та запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер, а лише в разі відмови останнього від проходження такого огляду, скласти направлення на проходження огляду, на підставі якого доставити ОСОБА_1 до медичної установи, де продовжити огляд за допомогою лабораторних досліджень. Крім того, вся процедура проходження огляду повинна була бути зафіксована на боді камеру, чого зроблено не було. Таким чином, було порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зокрема, нездійснення огляду на стан сп`яніння безпосередньо на місці ДТП, незалучення свідків та не використання боді камери, не проведення перевірки стану ОСОБА_1 за допомогою біологічних аналізів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він у день події знаходився в автомобілі разом з ОСОБА_1 , який його підвозив додому. Після ДТП приїхали працівники поліції та почали оформлювати матеріали по даному факту. Далі, ОСОБА_1 попрохав поліцейських пришвидшити оформлення матеріалів, оскільки він був сильно втомлений та поспішав додому, на що працівники поліції одразу почали грубо йому відповідати та зазначати, що складуть відносно нього ще й протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, на що він зробив їм зауваження. Далі, поліцейські почали його ображати та схиляти до того, щоб він визнав те, що перебуває у стані сп`яніння, на що він не погоджувався, оскільки це не відповідало дійсності, прохав останніх залучити свідків та перевірити його стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Він запропонував поліцейським бути свідком огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки, однак, йому у цьому відмовили, оскільки, як зазначили працівники поліції у подальшому, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, хоча стверджували, що в алкогольному, а тому, необхідно їхати на огляд до лікаря, на що останній погодився та поїхав з до медичного закладу, а він залишився на місці ДТП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Нурищенка С.В., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 04 листопада 2022 року, о 22 годині 25 хвилин, керував автомобілем марки «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Павла Полуботка, 18/3, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 7 розділу І та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 він прохав працівників поліції пройти огляд на місці події за допомогою приладу Драгер, на що йому було відмовлено та повідомлено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, хоча спочатку стверджували, що в стані алкогольного сп`яніння, тому, прилад Драгер для цього не потрібний і відвезли його до лікаря-нарколога на огляд. У медичному закладі він повідомив його працівнику, що він не вживає наркотичні засоби та ніколи раніше їх не вживав, запропонувавши перевірити його на наявність стану наркотичного сп`яніння за допомогою аналізу крові, або сечі, на що йому було відмовлено, тобто, будь-якого огляду йому проведено не було і медичний працівник поклався лише на усне повідомлення працівника поліції про те, що він, начебто, перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Далі, відносно нього працівниками було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надавши йому можливості написати будь-які пояснення та проконсультуватися зі своїм захисником, і відпустили додому, зокрема, не надавши йому будь-якої медичної документації. У подальшому, він дізнався, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом саме у стані алкогольного сп`яніння, хоча в медичному закладі йому було зазначено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Зокрема, у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 також пояснив, що ОСОБА_1 прохав працівників поліції перевірити його на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці події та залучити для цього свідків, на що йому було відмовлено, оскільки, як зазначили працівники поліції, ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а тому, необхідно їхати на огляд до лікаря, на що останній погодився та поїхав з останніми до медичного закладу.

Таким чином, суд вважає, що у даному випадку було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 та ст. 266 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 працівниками поліції спочатку не було запропоновано пройти огляд на місці події з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків, а вже в разі відмови останнього від проведення такого огляду, або незгоди з таким оглядом, запропонувати проїхати на огляд до медичного закладу.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно з п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи рапорту інспектора патрульної поліції від 10.12.2022 року, під час складання протоколу серії ААД № 152753 від 04.11.2022 року відносно ОСОБА_1 був відсутній відеозапис з нагрудної боді камери, оскільки вона не видавалася у зв`язку з відсутністю електропостачання у будівлі УПП.

Зокрема, для встановлення фактичних даних у розумінні ст. 251 КУпАП, працівниками поліції не було залучено свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 152753.

Крім того, до матеріалів справи долучено висновок лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 006049 в якому міститься виправлені записи, а саме у п. 10 спочатку містився запис про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, який закреслено та потім дописано, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що є незрозумілим.

Таким чином, все вищенаведене не може спростувати пояснення, надані у судовому засіданні ОСОБА_1 , захисником Нуришенком С.В. та свідком ОСОБА_2 та підтвердити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, у порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_3 було відсторонено від керування транспортним засобом.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження в ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 152754; схемою місця ДТП та поясненням, наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні, а саме те, що він погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме за ст. 124 КУпАП, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 124, 130, 247, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривень 20 копійок.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: