Справа 573/1306/22
Номер провадження 3/573/483/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 грудня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря Федорченко Г.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ, посвідчення водія серії НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №240187, 05 жовтня 2022 року о 01 годині 15 хвилини по вул. Залізничній у м. Білопілля ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat 1.8 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Відповідно до тесту №42 від 05 жовтня 2022 року результат огляду склав 1,54‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що автомобілем не керував. Транспортний засіб стояв на узбіччі, біля будинку його товариша, в якого він був у гостях. У той час, коли він вийшов на вулицю покурити, під`їхав автомобіль, з якого вийшли три чоловіки, які представились працівниками ВСП. Останні оглянули його машину та викликали працівників поліції.

Допитаний у судовому засіданні поліцейський СРПП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Сидоренко Р.М. показав, що 05 жовтня 2022 року від працівників ВСП надійшло повідомлення про те, що о 01 годині 15 хвилин по вул. Залізничній у м. Білопілля ними був зупинений ОСОБА_1 , який керував автомобілем Volkswagen Passat з ознаками алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце, він провів огляд водія за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого був позитивний. Разом з цим ОСОБА_2 також зазначив, що в момент, коли він прибув за викликом, автомобіль стояв на узбіччі дороги. Біля нього знаходилися три працівники ВСП, ОСОБА_1 та невідома дівчина. Самого факту того, що ОСОБА_1 керував автомобілем він не бачив.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, ст. 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

З протоколу серії ААБ №240187 вбачається, що 05 жовтня 2022 року о 01 годині 15 хвилини по вул. Залізнична в м. Білопілля ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat 1.8 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Відповідно до тесту №42 від 05 жовтня 2022 року результат огляду становив 1,54‰.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом.

Зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення свідок ОСОБА_3 у встановленому законом порядку викликався до суду для надання показань безпосередньо в судовому засіданні, але так і не з`явився з невідомих причин.

На відеозапису, доданому на оптичному диску до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано розмову поліцейських та ОСОБА_1 , під час якої були присутні також чоловіки у військовій формі. В ході розмови ОСОБА_1 зазначив, що випив пиво та погодився продути газоаналізатор. При цьому питання про те, чи керував він транспортним засобом поліцейські не з`ясовували, з цього приводу ОСОБА_1 жодних коментарів не надавав. Також на відеозапису зафіксовано проходження особою, яка притягується до адміністративної відповідальності процедури посвідчування та складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний відеозапис жодним чином не спростовує покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані в судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 підтвердив те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками ВСП. Факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності він не бачив.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З наведеного вище слідує, що суб`єктом адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 130 КУпАП України, є особа, яка керувала транспортним засобом.

У судовому засіданні доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем не спростовані.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України (далі КСУ) зауважив, що «елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019). При цьому, виходячи із сталої практики ЄСПЛ (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25 квітня 2013 року з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», безпосередні показання ОСОБА_1 в суді мають більше значення для визнання (чи невизнання) його вини у порушенні ПДР, ніж письмові пояснення свідків, а працівники поліції не є безсторонніми особами і напряму заінтересовані у наслідках розгляду справи.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини». «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні цього правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 ПДР.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 245, 247, 251, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя