ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4155/22Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В.
Провадження № 33/817/264/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 17 березня 2022 року о 00 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. А. Живова, 11Б керував транспортним засобом Toyota Camry н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 ARВL-0894, на табло якого висвітлило показник 2,26 ‰, від проходження огляду в найближчому медичному закладі відмовився в категоричній формі. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Також, судом встановлено, що, 17 березня 2022 року о 00 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. А. Живова, 11Б водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ToyotaCamry н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно та відповідно не відреагував на її зміну, не зменшив швидкість до повної зупинки автомобіля або безпечної для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом RenaultSanderoн.з. НОМЕР_2 , який був припаркований. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення.

Також, 17 березня 2022 року о 00 год. 20 хв. в м. Тернополі по вул. А. Живова, 11Б водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ToyotaCamry н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно незреагував на її зміну, незалежно від швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Mazda 6 н.з. НОМЕР_3 . Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху.

Крім цього, 17 березня 2022 року о 00 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. А. Живова, 11Б водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ToyotaCamry н.з. НОМЕР_1 , допустивши зіткнення з транспортним засобом RenaultSanderoн.з. НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 (а), Правил дорожнього руху.

Приймаючи до уваги те, що в провадженні судді знаходилось чотири справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 130 КУпАП № 607/4155/22 (провадження 3/607/2450/2022), ст. 124 КУпАП № 607/4156/22 (провадження 3/607/2451/2022), № 607/4157/22 (провадження 3/607/2451/2022) та ст. 122-4 КУпАП № 607/4158/22 (провадження 3/607/2453/2022), відповідно ст. 36 КУпАП вони об`єднані в одне провадження та присвоїно номер справи № 607/4155/22 (провадження 3/607/2450/2021).

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, що при ухваленні рішення, суд дійшов хибних висновків, повважавши доведеними обставини, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння та результати тесту на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер складено за відсутності двох свідків.

На думку апелянта, оформлення вказаних документів без участі свідків є порушенням зі сторони працівників поліції вимог Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (надалі Інструкція).

Вказує, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не можуть бути належними доказами у справі, оскільки вони не відображають відомостей про вчинення правопорушення, а лише містять процесуальну послідовність складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що з наявних у матеріалах справи відеозаписів неможливо візуально встановити, яка саме особа здійснює керування транспортним засобом Toyota Camry, н.з. НОМЕР_1 .

Стверджує, що зібрані Управлінням патрульної поліції та досліджені судом першої інстанції, не дають підстав для висновку про наявність у його діях складів адміністративних правопорушень, за якими він визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не був присутній при розгляді справи, а копію постанови Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2022 року член його сім`ї отримав рекомендованим повідомленням 20.04.2022 року.

ОСОБА_1 повідомлявся апеляційним судом про день, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, проте повідомив суд про можливість розгляду поданої ним апеляційної скарги без його участі.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, а копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року отримав 20 квітня 2022 року, після чого подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 097025 від 17 березня 2022 року ОСОБА_1 в м. Тернополі по вул. А. Живова, 11Б керував транспортним засобом Toyota Camry н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 ARВL-0894, на табло якого висвітлило показник 2,26 ‰, від проходження огляду в найближчому медичному закладі відмовився в категоричній формі.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Підстав вважати, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і складений безпідставно, як апелянт вказує в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Ці ж обставини щодо обґрунтованості та законності стосуються протоколів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 за ст.124 КупАП та ст.122-4 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_1 на час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на алкоголь приладом Drager Alcotest 6810, згідно яких показник алкоголю в організмі ОСОБА_2 на момент проведення огляду становив 2,26 проміле.

Обидва документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції , яким зафіксовано процедуру проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Матеріалами відеофіксації підтверджується, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер і відповідно до показників тестування на алкоголь, проведеного за допомогою зазначеного приладу, встановлено результат - 2,26 %.

Також відеозаписом з місця події вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений результатами тесту на стан сп`яніння, погодився з ним і не висловив жодних зауважень з приводу результату здобутого за допомогою спеціального технічного приладу, та не висловлював наміру пройти такий огляд в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляв, що не керував транспортним засобом.

Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Тому, доводи апелянта щодо відсутності можливості візуально встановити особу, яка керувала транспортним засобом є надуманими та безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з приписів вказаної правової норми, при проведенні поліцейським огляду на стан сп`яніння, за умови відеофіксації цього процесу, присутність свідків не є обов`язковою. Тому доводи апелянта про недійсність огляду на стан сп`яніння у зв`язку з відсутністю свідків під час цієї процедури, вважаю необґрунтованими.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Також належним чином мотивований є висновок місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КупАП.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст.33, 36 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя