Справа № 309/4810/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника Довгій В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП за апеляційною скаргою Плешинець Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді 17 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00коп.

Відповідно до постанови, - ОСОБА_1 8 листопада 2021 року близько 11 години 00 хвилин перебувала на своєму робочому місці в магазині «Клеберм» в м.Хуст Закарпатської області по вулиці М.Незалежності без документу, який би міг підтвердити вакцинацію, а саме: дійсного сертифікату про вакцинацію, чим порушила постанову КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року зі змінами та доповненнями від 6 грудня 2021 року.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участь у суді першої інстанції не приймала, з текстом постанови ОСОБА_1 ознайомилась через свого представника - 22.03.2022 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення захисника Довгій В.І., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участь у суді першої інстанції не приймала, з текстом постанови ОСОБА_1 ознайомилась через свого представника 22.03.2022 року, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 801974 від 08.12.2021 року, - ОСОБА_1 8 листопада 2021 року близько 11 години 00 хвилин перебувала на своєму робочому місці в магазині «Клеберм» в м.Хуст Закарпатської області по вулиці М.Незалежності без документу, який би міг підтвердити вакцинацію.

Такими діями ОСОБА_1 порушила пп. 9 п. 22 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами та доповненнями від 06 грудня 2021 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 801974 від 08.12.2021 року та матеріалами наданими до протоколу.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскаржуваній постанові судом зазначено: « ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій визнала факт вчинення нею правопорушення та просила розглянути справу про адміністративне правопорушення стосовно неї та без її участі».

Вказане твердження суду є таким, що не відповідає дійсності позаяк ОСОБА_1 не подавала жодної заяви до суду про визнання вини та розгляду у її відсутності. Як видно із матеріалів справи вказану заяву було надіслано до суду від Хустського РУП в Закарпатській області ГУ НП України разом із протоколом про адміністративне правопорушення. Крім цього судом проігноровано ту обставину, що підпис на вказаній заяві не збігається із підписом апелянтки на протоколі про адміністративне правопорушення, а вказана заява адресована на ім`я не судді, який розглядав справу а голову суду. У даному аспекті зазначаємо, що ні в заяві про розгляд без участі та визнання вини від 08.12.2021 року, ні в письмових поясненнях від 08.12.2021 року апелянт не розписувалась.

У свою чергу із поданої заяви від імені ОСОБА_1 в будь-якому випадку суд не міг дійти висновку, що вона повідомлена про дату та час судового розгляду, позаяк вона надійшла до суду разом із протоколом.

Окрім того, слід зазначити, що провина апелянта підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом". Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі "Компанія "Вестберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden N 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "...суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)" (справи "Малофєєв проти Росії", рішення від 30.05.2013 року та "Карелін проти Росії", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять необхідних відомостей, які би підтверджували "поза розумним сумнівом" вчинення нею дій, які вказані у такому протоколі.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази і не дав їм відповідну правову оцінку.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , вказала працівнику поліції, що вона вакцинувалась 16.11.2021 року, однак біля себе немає сертифікату про вакцинацію, який залишився вдома і який вона може принести за необхідності. Крім того, вказувала, що 09.12.2021 року в неї заплановане друге щеплення, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про вакцинацію ОСОБА_1 .

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Керуючись ст.ст.247,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити Плешинець Миколі Васильовичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу Плешинець Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага