КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 33/824/524/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин. В обґрунтування поновлення строку зазначаючи, що вона отримала постанову суду 10 грудня 2021 року та 16 грудня з дотриманням строків на оскарження подала апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а також керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначаючи, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема вказуючи, судом не взято до уваги відсутність доказів того, що працівниками поліції було роз'яснено право та пропозиція проходження огляду та якого саме на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Зазначаючи при цьому, що вона не відмовлялася від проходження огляду, а просила зачекати чоловіка, проте, працівники поліції відмовилися це робити та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Звертала увагу, що дата та час направлення збігається з датою та часом складання протоколу, отже, свідчить про відмову поліцейськими у проведені огляду ОСОБА_1 . Крім того, вважала, що особу притягнуто до відповідальності за неіснуючим звинуваченням в адміністративному правопорушенні, оскільки, диспозиція інкримінованої статті не містить формулювання фактична відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи відсутнє відео про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перебував у русі та його було зупинено працівниками поліції чи автомобіль розпочинав рух. Також в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який підтверджує факт зупинки автомобіля саме патрульною службою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Штундер А.Г.підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вислухавши пояснення осіб, що з`явилися, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (зі змінами та доповненнями) водій серед іншого зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортними засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу і швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння та відеозаписі.

Так, судом при розгляді матеріалів встановлено відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 196719 від 11 липня 2021 року, що ОСОБА_1 11 липня 2021 року о 04 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Прирічній, 37 керувала транспортним засобом «Honda», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається зі змісту запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до лікаря для проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, скаржник відмовилася їхати посилаючись на необхідність дочекатися чоловіка та їхати разом з ним. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що вказане клопотання не передбачене законодавством та не впливає на результати розгляду даного правопорушення. Отже, на відеозаписі зафіксовано поведінку ОСОБА_1 , яка беззаперечно свідчить про відмову від проходження огляду, оскільки, остання не вчиняла жодних дій для забезпечення доставки її працівниками поліції до медичної установи.

Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Слід зазначити, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння підтверджується зібраними у справі доказами.

Крім того, відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачає проходження огляду з метою спростування підстав складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо зазначеного однакового часу у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 липня 2021 року та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 196719 від 11 липня 2021 року, не може бути підставою для скасування постанови суду, оскільки, вказане не спростовує факту відмови від проходження огляду, що є самостійним складом правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності в наданих до суду матеріалах доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом до зустрічі з співробітниками патрульної поліції, то слід зазначити, що ОСОБА_1 в судовому засіданні вказувала, що 11 липня 2021 року приблизно після 04 год. ранку вона поверталася від друзів в яких перебувала на відпочинку на березі Дніпра. Тривалий час не могла знайти дорогу, зупинилась побачивши патрульний автомобіль, та вийшла щоб запитати дорогу.

Відтак, зазначені пояснення повністю відповідають висновкам суду першої інстанції

Протокол про адміністративне правопорушення ААБ №196719 від 11 липня 2021 року відповідає положенням ст. 256 КУпАП, складений відповідно до Інструкції, містить всю необхідну інформацію, визначену законодавством, щодо обставин правопорушення по суті обвинувачення.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надала.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Суддя: