Справа № 305/1096/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючий в охоронному підприємстві «Фаріон»,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 коп (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Згідно з постановою судді, 24.07.2020, приблизно о 01 год 30 хв, по вул. Центральній у смт Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей, що також підтверджується проведеним у Рахівській РЛ в установленому законом порядку оглядом, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що розгляд справи проведено не повно та не всебічно. Зазначає, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а проведення огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння проведено з порушеннями вимог законодавства. При цьому, вказує на те, що при проведенні огляду будь-які свідки були відсутні, й на його думку, йому було надано вже використаний алкотестер, на якому вже був наявний показник 1,5 проміле. Також посилається на те, що після проведення огляду на стан сп`яніння та складення щодо нього адміністративних матеріалів працівники поліції повернули йому ключі від автомобіля та відпустили. Вважає, що справа щодо нього є сфальсифікованою. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , якого належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від ОСОБА_1 не надходило. Апеляційний суд бере до уваги те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Вирішуючи питання про розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянта, апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє враховуючи такі обставини.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№394717 убачається, що 24.07.2020, приблизно о 01 год 30 хв, по вул. Центральній у смт Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT», н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Огляд проводився у встановленому законом порядку у Рахівській РЛ. Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, копію протоколу отримав, зі змістом процесуального документу ознайомлений.

Згідно з направленням на огляд особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення з метою виявлення стану алкогольного та іншого сп`яніння від 24.07.2020, ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП «Рахівська РЛ», у результаті огляду у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота (а. с. 2).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 24.07.2020 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Рахівська РЛ» за результатами обстеження лікар ОСОБА_3 встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1, 52 % проміле.

Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 15.10.2013 (а. с. 4).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 24.07.2020, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення він підтверджує, при цьому, додає, що з результатом огляду на стан сп`яніння - 1, 52 % проміле він погоджується, жодних претензій чи зауважень не має (а. с. 5).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №348675 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Докази, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достовірності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Прокопець П. П. був упереджений під час спілкування та перевірки особи водія, а також при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення, що у нього були підстави для фальсифікації вищевказаних процесуальних документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував апелянт в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Прокопця П. П. у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник поліції при виконанні посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт - відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість лікаря медичного закладу ОСОБА_3 , який проводив освідування водія ОСОБА_1 , у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні належні докази, їх також не додано і до апеляційної скарги.

При оцінці доводів апелянта про те, що місцевий суд розглянув справу поверхово, не з`ясував фактичні обставини, відтак безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд такі відхиляє, адже сукупність належних, достовірних та достатніх доказів, які досліджені й перевірені судами першої та апеляційної інстанцій, свідчать про те, що такі спрямовані виключно на намагання апелянта уникнути адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що поліцейськими порушено процедуру та порядок направлення і проведення огляду водія на стан сп`яніння, адже під час освідування свідків не було, - ці твердження апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Так, порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чітко регламентований ст.266 КУпАП. Зокрема, статтею передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Матеріалами справи підтверджено, що освідування ОСОБА_1 проводилось у КНП «Рахівська РЛ» 24.07.2020 о 02 год 45 хв, тобто у відповідності до вимог вищевказаної статті, а саме у межах двох годин з моменту встановлення підстав для проведення огляду. Водночас, відповідно до змісту цієї статті, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського. Участь двох свідків у цьому випадку законом не вимагається.

Апеляційний суд оцінює критично доводи апелянта про те, що результати проведення освідування у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 вважає сумнівними, адже, за його словами, йому запропонували пройти огляд за допомогою попередньо використаного алкотестеру «Драгер» із готовим показником 1,5 % проміле. Відхиляючи вказані твердження, суд апеляційної інстанції вважає, що наявність належних та достатніх доказів беззаперечно спростовують доводи у цій частині. У цьому контексті апеляційний суд, окрім іншого, враховує зміст письмових пояснень водія ОСОБА_1 від 24.07.2020, які апелянт написав власноруч та засвідчив це своїм підписом. З них зокрема убачається, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини за участі ОСОБА_1 безумовно мали місце, при цьому апелянт зауважив, що жодних претензій відносно процедури проходження огляду та його результатів він не має (а. с. 5).

Не впливають на висновки місцевого суду доводи ОСОБА_1 про те, що начебто після проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення щодо нього адміністративних матеріалів працівники поліції повернули апелянту ключі від автомобіля та відпустили його. Апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження вищевказаного. Окрім того, з оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у вчиненому розкаявся. З огляду на те, що п. п. 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , будучи водієм, свідомо не дотримався ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що у діях поліцейських убачаються ознаки протиправності, а справу сфальсифіковано, - ці доводи не знайшли свого підтвердження, адже з матеріалів справи убачається, що діяння працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не оскаржував, до відповідних правоохоронних органів не звертався, відтак такі доводи розцінюються апеляційним судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Також апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції Європейського суду з прав людини, висловленні у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН