ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу АП Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 13.09.2021 об 02 годині 44 хвилин в м. Житомирі по вул. Г.Базару, 7, керував транспортним засобом Volksvagen, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Натомість, на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, згідно змісту якої останній просить перенести розгляд справи на іншу дату, в зв`язку з тим, що перебуває на службі в Збройних Силах України та на підтвердження чого надав суду довідку, видану командиром військової частини А НОМЕР_2 № 240 від 10.06.2022.

Разом з тим, на думку суду, клопотання ОСОБА_1 про перенесення судового засідання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сукупність зазначених вище обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов`язками.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо він неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КупАП не віднесені до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Хоча ОСОБА_1 і подав клопотання про перенесення розгляду справи, проте не довів належним чином, щодо його перебування на службі в Збройних Силах України.

Крім того, суд зазначає, що надана довідка, видана командиром військової частини А НОМЕР_2 № 240 від 10.06.2022 не свідчать про факт постійного перебування ОСОБА_1 в лавах ЗСУ та неможливість їх залишення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно відповіді Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 2794 від 24.06.2022, яка була надана на запит суду про надання інформації щодо призову на військову службу гр. ОСОБА_1 убачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на військовому обліку в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки Житомирської області не перебуває та на військову службу за призовом під час мобілізації в зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України не призивався.

Відтак, суд критично ставиться до наданої ОСОБА_1 довідки від 10.06.2022, яка в свою чергу спростовується вищезазначеною відповіддю на запит суду від 24.06.2022.

Між тим, суд також зазначає, що КУпАП не передбачено порядку зупинення провадження з підстав перебування особи на службі Збройних Силах України, тому заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до Богунського районного суду м. Житомира ще 13.12.2021 та відкладалася на підставі клопотань ОСОБА_1 з тих чи інших підстав (як з підстав хвороби, так і перебування на службі)

При цьому, суд зазначає та звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово на адресу суду були надані клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що свідчить про те, що останній не був позбавлений можливості як явки до суду, так і для надання відповідних доказів, які спростовували б викладені у протоколі обставини.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 було надано достатньо можливостей та необхідний час для надання доказів щодо відсутності винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд враховує, що чергове відкладення слухання справи призведе до спливу строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП і уникнення притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП .

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату судового засідання, однак на неодноразові виклики суду у судове засідання не з`явився.

Таку поведінку в її сукупності суд розцінює як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, суд керуючись ч.2 ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 за наявності доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі- ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч.1 статті 130 КУпАП.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Інструкції).

Згідно із статтею 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд встановив, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від 13.09.2021, складений за відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, відмова водія - ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку зафіксована на технічні засоби відповідно до норм ст. 266 КУпАП та відповідний диск долучений до матеріалів справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписуз відеофайлом DSJХ300098_000098, вбачається, що 13.09.2022 був зупинений автомобіль Volksvagen, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР. Працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення та причину зупинки його транспортного засобу, оскільки на номерному знаку транспортного засобу виявлені сторонні предмети та в подальшому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу "Drager", на що останній відмовився.

Разом з тим, з даного відеозапису убачається, що після відмови ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано останньомупройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 відмовляється та зазначає, що не рахує себе п`яним та вказує, що не бачить свідків. В подальшому, водієві було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, та складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що фіксація огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена без участі двох свідків, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.215 №1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Між тим, 17.03.2021 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" №1231-ІХ від 16.02.2021 до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції цієї статті присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.

У даному випадку, фіксація процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння зафіксовано за допомогою технічного засобу - нагрудної камери поліцейського, що відповідає положенням ст. 266 КУпАП. Крім того, в присутності саме двох свідків ОСОБА_1 було надано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не погоджується із твердженням наведеним у письмовому запереченні ОСОБА_1 про те, що у письмовому направленні до закладу охорони здоров`я на проходження огляду на стан сп`яніння відсутній підпис працівника поліції.

Згідно до пункту 7 розділу І та пункту 8 розділу ІІ Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). При цьому, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, суд відхиляє доводи письмового заперечення в частині щодо відсутності підпису працівника поліції, оскільки таке направлення передбачено лише у випадку погодження водія проходити огляд в закладі охорони здоров`я чи у випадку незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу. В той час як на фрагменті відеозапису, що міститься на CD-R диску, долученому до матеріалів справи, зафіксовано, що на всі численні пропозиції працівника поліції пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 відповідав відмовою.

Крім того, варто зазначити, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції, який вбачав порушення останнім Правил дорожнього руху України, а саме були закриті державні номерні знаки сторонніми предметами. Незважаючи на те, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, яке стало підставою для зупинки його транспортного засобу, скасовано рішенням суду, суд вважає, що вказаний факт не виключає відповідальності ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису убачається, щопрацівниками поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (зафіксовано момент зупинки транспортного засобу) транспортний засіб був зупинений працівниками поліції за порушення водієм ПДР, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникли підстави вважати, що останній перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, однакна прохання працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

При цьому, суд зауважує, що ОСОБА_1 працівники поліції було запропоновано пройти огляд на місці та після його відмови було запропоновано пройти огляд в найближчому медичному закладі, на що останній також відмовився, тому доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів відмови останнього від проведення огляду є безпідставними.

Щодо доводів ОСОБА_1 в частині не безперервності відеофіксації даного правопорушення, суд звертає увагу, що на відеодоказі, який міститься на оптичному диску, доданому до матеріалів справи, відеозапис саме факту неодноразової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку з використанням спеціальних технічних засобів, що і підлягає встановленню під час розгляду даної справи є безперервним.

Суд погоджується, що увесь наданий відео файл є небезперервним, однак зміст зафіксованого не дає сумнівів того, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку з використанням спеціальних технічних засобів відмовився.

При цьому, суд вважає відеозапис відповідним п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Тому, твердження ОСОБА_1 про неналежність як доказу наявного в матеріалах справи відеозапису, з тих підстав, що він не безперервний, суд вважає необґрунтованими та не спростовує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, у даному провадженні вирішальним для визнання особи винуватою є встановлення факту саме відмови водія виконати вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, з урахуванням того, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає та звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 підтверджується доданими до матеріалів про адміністративне правопорушення доказами,а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 530272 від 13.09.2021 (а.с.1); направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ствердили, що 13.09.2021 в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5,6); рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП (а.с.7) та відеозаписом, здійсненим із бодікамери поліцейського, що міститься на оптичному диску, який долучений до матеріалів справи (а.с.8).

Суд встановив, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Досліджені та оцінені судом докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд розцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що належними та допустимими доказами встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином заперечення є безпідставними та не спростовують встановлених судом обставин щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. За вказаних обставин клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч.1 статті 130 КУпАП, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 34-35, 40-1, ч.1 ст.130, 245, 251, 252, 256, 266, 291, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в сумі 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Зіневич

Постанова підлягає зверненню до вик онання протягом трьох місяців з дня її винесення.