Справа № 202/2111/22
Провадження № 3/202/1234/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Логвіненко Т.Г., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 415035 від 06.05.2022 та ВАВ №086496 від 13.05.2022 та долучені до них матеріали, що надійшли з відділення поліції № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та УПП в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , було роз`яснено її права та обов`язки передбачені ст.10, 63 Конституції України,ст.268 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.20222 до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 415035 від 06.05.2022 та 25.05.2022 надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №086496 від 13.05.2022.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 415035 від 06.05.2022 встановлено, що 06.05.2022 о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді у громадському місці, а саме за адресою: м. Дніпро, пр. Хабарівська, 77, висловлювався нецензурною лайкою у на адресу перехожих та сусідів, погрожував фізичною розправою, намагався вчинити бійку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №086496 від 13.05.2022 встановлено, що 06.05.2022 о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись на вулиці біля будинку ображав нецензурною лайкою громадянина ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , чим вчинив хуліганські дії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та повідомив, що у нього з ОСОБА_2 протягом тривалого часу існують особистісні неприязні відносини в наслідок тривалого конфлікту з приводу порядку користування прилеглими до його домоволодіння територіями. З огляду на викладене вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки сварка, що виникла між ним та ОСОБА_2 була не з безпідставних (хуліганських) дій, а стосувалась порядку користування прилеглими територіями.

Захисник у судовому засіданні підтримала позицію ОСОБА_3 , про що надала письмові заперечення та долучила копії матеріалів на підтвердження даного факту. Просила суд закрити справу про адміністративні правопорушення, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки сварка, що виникла між ним та ОСОБА_2 не з безпідставних ( хуліганських) дій, а стосувалась порядку користування прилеглими територіями та виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином.

Вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Тобто, об`єктом дрібного хуліганства є громадський порядок, честь і гідність громадян, а об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в активних діях, а саме нецензурній лайці в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян або інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При цьому, у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП вирішальним є хуліганський мотив посягання на громадський порядок, честь і гідність громадян.

Суд, погоджується із доводами ОСОБА_1 та вважає, що за обставин, викладених у протоколі та встановлених у судовому засіданні в його діях відсутня головна ознака складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме хуліганській мотив, особливо з огляду на наявність триваючого конфлікту між ним та ОСОБА_2 , що підтверджується наданими у судовому засіданні матеріалами, а саме: копіями висновків судових медичних експертиз від 19.01.2022 ( а.с. 24, 26) та довідками оглядів у лікаря (а.с. 25).

Таким чином, обставини наявності спору щодо користування майном підтверджуються, й відповідно, його дії не є хуліганськими, у контексті положень ст.173 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т. Г. Логвіненко