справа № 208/6700/22
№ провадження 3/208/2545/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., за участі секретаря судового засідання Переверзова І.О,

особи відносно якого складено протокол ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинська, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 21.09.2016 року, Баглійським РВ Дніпродзержинського ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 010836 від 25.11.2022 року, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 010836 від 25.11.2022 року, 25.11.2022 року о 19 год. 20 хв. в м. Кам`янське по пр. Аношкіна біля будинку № 80, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В наслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що дата, час, місто та транспортний засіб яким він керував відповідають дійсності, та вірно вказані в протоколі, але викладені обставини в протоколі викладені невірно. 25.11.2022 року він керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», коли він рухався по пр. Оношкіна в м. Кам`янське, було темна пора доби, йшов дощ, видимість була обмежена, перед перехрестям пр. Аношкіна та вул. Магнітогорською є пішохідний перехід, він зупинився, а коли проїхав перехрестя з-за паркану, що впродовж дороги на дорогу вискочив пішохід, він намагався уникнути зіткнення, почав гальмувати та викручувати кермо ліворуч, але пішохід зненацька побіг саме по троекторії руху його автомобіля, тому він його трохи зачепив. Після цього він зупинився, а пішохід почав тікати, коли він його догнав, пішохід відповів, що до водія немає жодних претензій, тому винним себе не вважає, пішохід перетинав проїжджу частину дороги в неустановленому місці, він особисто викликав працівників поліції. Просив провадження відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, письмові пояснення, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам Кобець проти України від 14.02.2008, Берктай проти Туреччини від 08.02.2001, Леванте проти Латвії від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справах «Малофєєва проти Росії» («MalafeyevaуRussia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін протиРосії»(«Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до вимог п.2 ст.278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Так, відповідно до ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом було досліджено дані, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № ААБ № 010836 від 25.11.2022 року;

- схемі місця ДТП від 25.11.2022 року, де вказані дані особи, що притягається, потерпілого, марка автомобіля та його номери державної реєстрації;

- письмові пояснення особи, що притягається, які є аналогічними наданим поясненням в судовому засіданні,

- а також було заслухано свідка ОСОБА_2 , який суду пояснив, що 25.11.2022 року він перетинав проїжджу частину дороги по пр. Аношкіна, в районі будинку № 80, було темно та йшов дощ, він бачив, що їде автомобіль, але думав, що встигне перейти дорогу, але не встиг, і коли зрозумів, то прискорив рух у бік куди саме їхав автомобіль, який в цей час гальмував. Перетинав він дорогу в тому місті де не було пішохідного переходу. Претензій до водія не має, сам винен, що перетинав дорогу у невстановленому місті.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 своїми діями не вчинив жодного правопорушення, оскільки рухався відповідно до правил дорожнього руху, зазначене підтверджується вище переліченими доказами.

Вказане дає підстави стверджувати, що ОСОБА_1 об`єктивно не міг передбачити що пішохід порушить ПДР, внаслідок чого відбудеться дорожньо-транспортна пригода. Оцінивши в сукупності встановлені в ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя дійшов висновку, що зіткнення транспортного засобу з пішоходом сталося через порушення пішоходом, ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху України, а саме:

вимог п. 4.7 ПДР України: пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.;

вимог п. 4.4 ПДР України: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з тим, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, які б доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відтак, провівши аналіз досліджених та ретельно перевірених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, а також, приймаючи до уваги положення ст. 62 Конституції України, суддя дійшов до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 252,283-285,294 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане 03.04.2015 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Івченко Т. П.