Справа № 697/1445/22
Провадження № 3/697/783/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого завідуючого господарством ПрАТ «МХП»,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 157636 від 19.09.2022 водій ОСОБА_1 18.09.2022 о 23 год. 50 хв. в с. Грищенці по вул. Князя Святослава, 50 керував транспортним засобом AUDI 8020E д.н., НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі встановленим законом порядку, результат 2,54 ‰, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судові засідання неодноразово відкладалися за заявами захисника ОСОБА_1 адвоката Хорошун О.А.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, особі було відомо як про складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і про судові засіданні, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи без ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому перешкоди у розгляді справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, які не повідомили про причину неявки, відсутні.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Хорошун О.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не винає, а протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням чинного законодавства. Інструкцією про виявлення у водіїв транспорних засобів ознак алкогольного, нарокотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів визначені ознаки алкогольного сп`яніння. Згідно ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Поліцейський на вимогу особи зобов`язаний надати свідоцтво про його державну реєстрацію та повірку. Протокол не містить виявлених ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Також протокол має виправлення та дописки щодо дати та часу складення протоколу, які є суттєвими. Згідно з Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не допускається виправлення, закреслення, внесення додаткових записів після того як протокол був підписаний особою, стосовно якої він складений. Посилаючись на норми КУпАП, рішення ЄСПЛ «Надточій протии України», Коституції України, зазначає що лише належним чином оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті. Проте вказаний протокол складений з порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції і дані, які в ньому містяться, не можуть бути доказами в розумінні ст. 251 КУпАП. Усі сумніви в доведеності події та винності особи, що притягується до адмінстративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Оскільки органами Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, просить провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Викликані неодноразово як свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Суддя, дослідивши в судовому засіданні докази, встановив наступне.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 157636 від 19.09.2022, згідно з яким ОСОБА_1 18.09.2022 о 23 год. 50 хв. в с. Грищенці по вул. Князя Святослава, 50 керував транспортним засобом AUDI 8020E д.н., НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі встановленим законом порядку, результат 2,54 ‰;

- висновком щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (2,54 ‰);

- відеозаписом до протоколу серії ААБ № 157636 від 19.09.2022, на якому зафіксовано пропозиція поліцейських пройти огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, так і проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксування результатів такого огляду;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом та вживання ним протягом дня алкогольних напоїв.

Пояснення захисника надані ним у клопотанні, щодо порушення правил складання протоколу та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд оцінює як спробу ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився в медичному закладі. Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 присутність свідків передбачена лише при проведенні поліцейським огляду водія на стан сп`яніння, крім того в матеріалах справи наявний відеозапис, який відображає проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

Факт керування 18.09.2022 о 23.50 год. транспортним засобом ОСОБА_1 та його захисник не заперечують. Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння і його огляд на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом та відповідним висновком. ОСОБА_1 результати огляду на стан сп`яніння не оспорював, про що свідчить його підпис.

Суд також враховує, що обов`язковість зазначення у протоколі ознак алкогольного сп`яніння водія при одночасному встановленні результатів такого сп`яніння, чинним законодавством не передбачена. Присутність свідків при огляді водія в медичному закладі з метою виявлення ступеню сп`яніння, ні ст. 266 КУпАП, ні Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.015 за № 1452/735, не вимагається.

Виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення дати та часу складання та вчинення правопорушення не впливають на суть та обставини, встановлені при розгляді справи, оскільки вказані після виправлення дані - час та дата, повністю співпадають із часом та датою відеозапису фіксування події правопорушення та огляду водія на стан сп`яніння, а також часом і датою, зазначеним у письмових поясненнях водія ОСОБА_1 щодо вчинення ним правопорушення. З огляду на викладене, у суду не виникає сумнівів щодо внесення цих виправлень до протоколу до його підписання особою, відносно якої такий протокол був складений.

Сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу, який використовується для огляду на стан сп`яніння, пред`являється лише за вимогою особи. З відео вбачається, що ОСОБА_1 такої вимоги не висував. Клопотань про витребування цієї інформації до суду не надходило.

Інші доводи захисника та ОСОБА_1 не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не свідчать про недотримання порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Суддя, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена поза розумним сумнівом, його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини правопорушення, особу порушника, суд вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності необхідно покласти сплату судового збору.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст.130, ст.ст.279, 283, 284 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розрахункові рахунки для сплати штрафу (по справах про адмінправопорушення): , одержувач: ГУК у Черкаській області/тг м.Канів/21081100, розрахунковий рахунок: UA0023717, МФО: 899998, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081100.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з порушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496,20 грн.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська 18/5, м. Київ, 01601, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Л. О. Колісник