Справа №487/2911/22
Провадження №3/487/1265/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.О., захисника Бараненка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України; не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ААБ №327022 від 06.08.2022.

Згідно з протоком 06.08.2022 о 08 годині 46 хвилин у місті Миколаєві по вулиці Генерала Карпенка, 51В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Epica, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, звужені зіниці, що не реагують на світло, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, під час безперервної відеофіксації на нагрудний відеореєстратор №470583. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, ст. 268 КУпАП не передбачено обовязкова участь особи при розгляді ппротколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бараненко Д.В. в судовому засіданні просив провадження закрити провадження по справ за відсутністю складу адміністративного правопорушення та надав до суду письмове клопотання, в якому зазначено, що працівники поліції його підзахисного зупинили без законних підстав. Крім того, адвокат зазначив, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського факт та обставини зупинки автомобіля не зафіксовано, а зафіксовано, що його підзахисний на початок його відеозйомки транспортним засобом не керує, автомобіль в якому він знаходиться стоїть на місці і вже на вимогу працівника поліції він переїжджає з одного боку дороги на інший. Крім того, ОСОБА_1 безпосередньо працівниками поліції запропоновано відмовитись від проходження перевірки на стан сп`яніння. Проте, жодних слів про те, що така відмова є адміністративним правопорушенням працівники поліції не кажуть. Жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги не вжито.

Такими діями працівники поліції порушили права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є самостійною підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з чим просить закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника та дослідивши у судовому засіданні докази, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення… інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 06.08.2022 відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ №327022, проте, що 06.08.2022 о 08 годині 46 хвилин у місті Миколаєві по вулиці Генерала Карпенка, 51В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Epica, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, звужені зіниці, що не реагують на світло, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, під час безперервної відеофіксації на нагрудний відеореєстратор №470583, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №327022 від 06.08.2022 додано: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.08.2022, відеозапис з нагрудної камери поліцейського від 06.08.2022.

Так, з відеозапису нагрудної камери поліцейського від 06.08.2022 вбачається, що на дорозі напроти «Юридичної академії» в м. Миколаєві знаходяться працівники поліції, напроти них на протилежній стороні дороги знаходиться припаркований автомобіль, на вимогу працівників поліції автомобіль під`їжджає до них, останні без зазначення, що водій автомобіля має ознаки сп`яніння, пояснюють водію, що у разі виявлення у водія ознак сп`яніння, у нього працівники поліції заберуть автомобіль та відсторонять від керування, а у разі відмови від проходження, це буде рахуватися формальною підставою та у водія буде можливість надати пояснення у суді. Після чого працівник поліції каже, що зараз він увімкне відеокамеру (1 хв. 55 с. відеозапису) та буде складати протокол про адміністративне правопорушення. Після чого, на відеозаписі працівник поліції пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останній відмовляється від проходження та відносно водія ОСОБА_1 складається адміністративний протокол.

Водій від керування транспортним засобом не відсторонявся, посвідчення водія не вилучалось.

Таким чином, працівники поліції водія ОСОБА_1 умовляннями та не правильним роз`ясненням норм ПДР України змусили відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Відповідно до п. п. 1, 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, згідно з п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Втім, вказані норми працівниками поліції не дотримано, та при перегляді відеозапису не установлено, що ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, не встановлювалися ознаки сп`яніння, відсутні відомості запропонування ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, в судовому засіданні встановлено, що жодна з наведених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та фактично були зазначені з єдиною метою, для того, щоб забезпечити відображення в протоколі декількох ознак сп`яніння, як того вимагає Інструкція.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, тому і всі наступні вимоги працівників поліції (в тому числі і вимогу на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння) водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17, Доктриною «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульованою Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Таким чином, суд зазначає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, не є належним доказом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рідермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

У справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року та Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП не долучені належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд вважає необхідним провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Афоніна