ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/105/22
Провадження №3/477/254/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Козаченка Р.В.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , генерального директора ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», адреса: Миколаївська область, Вітовський район, с. Галицинове, вул. Набережна, 64,

за ч. 1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу № 6/32-00-51-04-08/33133003 від 04 січня 2022 року,

ОСОБА_2 , працюючи генеральним директором товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод (далі ТОВ МГЗ), допустив ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме:

-в порушення пп а) п. 198.1, абзаців першого третього п. 198.2, абзаців першого-другого п. 198.3, п. 200.1, абз б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами) здійснив завищення суми податкового кредиту у серпні 2021 року у розмірі 46779 грн,

тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП порушення керівником підприємства встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином шляхом направлення повістки до підприємства, де він працює, але надав суду письмові пояснення, в яких заперечував свою вину, вважаючи, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено однобічно та передчасно тільки на підставі акту перевірки податкової інспекції, оскільки податкове повідомлення про застосування штрафних санкцій за начебто завищення зазначеної суми бюджетного відшкодування оскаржено до суду, тому не можна вважати, що сума 46779 грн від`ємного значення вважається узгодженою та підтвердженою. Крім того вказував, що з часу вчинення виявленого порушення сплили строки притягнення до адміністративної відповідальності. Вважав, що строк повинен відраховуватися із наступного дня від дати подання податкової декларації за серпень 2021, тобто в даному випадку вона була подана 19 серпня 2021 року і строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився 19 грудня 2021 року. З цих підстав просив закрити провадження у справі.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, перевіривши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Слід відмітити, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 № 6/32-00-51-04-08/33133003 від 04 січня 2022 року відсутні обставини виявленого правопорушення, а тільки визначено які норми закону було порушено і сума податкового порушення за серпень 2021 року, однак з яких операцій, господарських відносин чи правочинів це відбулося не визначено, хоча згідно виписаних вище вимог закону це є обов`язком посадової особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, на підтвердження складеному відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, до нього додано акт документальної перевірки від 19 листопада 2021 року № 694/32-00-51-04-28/33133003 ТОВ «МГЗ», проведеної Східним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України.

У висновках цього акту також відсутнє визначення виписаного в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення завищення суми податкового кредиту у серпні 2021 року в розмірі 46779 грн.

Суд, під час самостійного вивчення даного акту, виходячи із суми порушення податкового обліку, визначену в протоколі про адміністративне правопорушення, з`ясував наступне.

Так, в розділі 3.2. акту Результати перевірки визначення податкового кредиту ТОВ МГЗ за серпень 2021 року міститься інформація про взаємовідносини із ТОВ Миколаївська водна компанія - здійснення нереальних операцій з придбання послуг, зокрема за договором №8310С288/НГЗ-Д-21-148 від 13 березня 2021 року. Предмет договору комплекс послуг із завантаження, перевезення та захоронення відходів, що утворилися в результаті господарської діяльності замовника (ТОВ МГЗ) (відходи змішані будівництва та знесення будівель і споруд).

В цьому ж акті зазначено, що до перевірки були надані акти з надання послуг за серпень 2021 року зокрема й акт № 15 від 02 серпня за вказаним договором від 13 березня 2021 року на суму 280671,60 грн., з яких ПДВ 46778,6 грн.

Якщо цю суму математично округлити, то отримаємо 46779 грн. ПДВ, яка вміняється у вину ОСОБА_1 як порушення ведення податкового бухгалтерського обліку згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 7/32-00-51-04-08/33133003 від 04 січня 2022 року.

При цьому в акті перевірки виписані підстави за яких був зроблений висновок про нереальність господарських операцій із ТОВ Миколаївська водна компанія, а саме:

- в товарно-транспортних накладних не зазначено кількість перевезених відходів будівництва, ціна, загальна вартість;

- в товарно-транспортних накладних відсутні відмітки перевізника ТОВ ТК Логітек;

- перевезення вантажу здійснювалося автомобілями із водіями, з якими перевізником ТОВ ТК Логітек були укладені договори, але транспортні засоби зареєстровані за іншими особами, з якими господарські відносини відсутні;

- працівники ТОВ Миколаївська водна компанія не отримували перепустки ТОВ МГЗ і таким чином не виконували роботи на території цього підприємства;

- у ТОВ Миколаївська водна компанія відсутні особисті потужності та робітники для здійснення завантаження-розвантаження вантажів, що перевозилися та інш.

В той же час, суд не може прийняти такі посилання в акті перевірки, як підставу для визнання відсутності фактичних господарських операцій та підставу для складання протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до пп. а) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно п. 200., пп. б), пп. в) п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити достовірні податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків (постанова ВС від 19.02.2019 № 825/293/13а).

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагента платника податків або неналежне оформлення контрагентом своєї документації по виконанню робіт/послуг не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

Так само не є свідченням нереальності надання послуг використання транспортних засобів, які зареєстровані за іншими особами не водіями чи не за підприємством, яке здійснює надання послуг, оскільки законодавство такого не вимагає.

Слід також зазначити, що в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність у постачальника товарів та послуг виробничих потужностей, приміщень, транспортних засобів.

На думку суду, висновки про те, що ТОВ МГЗ не здійснювались реальні операції, не відповідають фактичним обставинам, оскільки оцінка податковим органом виконання умов господарських відносин та правочину не може бути заснована на поверховому аналізі документів без дослідження фактичного руху як грошових коштів, так і ТМЦ чи послуг, як наприклад в даному випадку без проведення зустрічних перевірок, опитувань працівників, водії та власників транспортних засобів тощо.

Податковим органом не представлено жодних документальних або інших достовірних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в документах про виконання договору, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, зокрема не надано необхідних додатків до акту перевірки, даних про реєстрацію транспортних засобів із державного реєстру, пояснення власників та водіїв, дані про перевірки на підставі цих пояснень.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 9-11 КУпАП вчинення адміністративного правопорушенням (проступку) відбувається за наявності умисної або необережної вини. При цьому, незалежно від форми вини особа, яка вчиняє адміністративне правопорушення повинна бути, обізнана про характер діяння, але передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (умисне вчинення) або легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (вчинення з необережності).

В той же час, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в доданому до нього акті податкової перевірки відсутні дані, що генеральний директор ТОВ МГЗ був достовірно обізнаний про деталі та фактичні обставини виконання правочину з ТОВ Миколаївська водна компанія: якими транспортними засобами, водіями, які документи оформляються тощо, або ж навпаки про те, що цей правочин не виконується і директору підприємства було про це достовірно відомо.

Сам по собі факт виявленого можливого порушення ведення податкового обліку не є безумовним підтвердженням вини директора підприємства, яке є великим платником податків, у його скоєнні.

Таким чином обвинувачення генерального директора ТОВ «МГЗ» ґрунтується тільки на даних податкової документальної перевірки без здійснення дійсної повної перевірки господарських операцій, тому не може вважатися такою, що підтверджена належними та достатніми доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких встановлених обставин слід дійти висновку про необхідність закриття провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

За викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд.

Суддя Р.В.Козаченко