Справа № 443/1696/21 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 33/811/273/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 496,2 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 21 жовтня 2021 року о 23 год. 10 хв. в с. Загірочко по вул. Грушевського, 1, Стрийського району, Львівської області, керував транспортним засобом «Сhегу Amulet» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу «Alkotester Drager» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просять, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду є необґрунтованою, незаконною, не відповідає обставинам справи.

Повідомляє, що його було зупинено працівниками поліції в темну пору доби, без пояснення причин, працівники поліції не представилися йому, були без засобів індивідуального захисту, заборонили виходити з авто та забрали посвідчення водія.

Наголошує, що він повідомляв працівникам поліції про вказані порушення, надав їм документи та посвідчення адвоката, просив залучити двох свідків.

1 листопада 2021 року виявив, що документи були викрадені працівниками поліції. Працівники поліції протиправно та безпідставно намагалися затримати діючого адвоката.

Наголошує, що суд першої інстанції не мав можливості розглянути неупереджено дану справу.

23 березня 2022 року ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із воєнним станом, та просив надати матеріали справи для ознайомлення.

26 квітня 2022 року ОСОБА_2 .З подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 27 квітня 2022 року, у зв`язку із оголошенням воєнного стану та ознайомлення з матеріалами справи.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Судове засідання по даній адміністративній справі призначене на 23 березня 2022 було відкладено, задоволено клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, надано час до 27 квітня 2022 року для ознайомлення з матеріалами справи, яким апелянт не скористався, окрім того його було належним чином та заздалегідь судом повідомлено про наступне судове засідання.

Клопотання ОСОБА_1 про необхідність відкладення розгляду справи, у зв`язку із воєнним станом, не береться до уваги, оскільки керуючись реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні та, враховуючи рекомендації Ради суддів України, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, Львівський апеляційний суд працює у штатному режимі.

Тому, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 447545 від 21 жовтня 2021 року (а.с. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сhегу Amulet» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а.с. 7), згідно якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя), та він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- у зобов`язанні ( а.с. 8), з якого вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

- у відеозаписі, долученому до матеріалів справи, де зафіксовано, що водія ОСОБА_1 було зупинено, відповідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», роз`яснено його права, причину зупинки, під час опитування водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановлено законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився;

- у рапорті, долученому до матеріалів справи (а.с. 3), де зазначено, що на лінію «102» поступило повідомлення про водія, який з ознаками алкогольного сп`яніння поїхав в сторону с. Добрівляни.

Доводи ОСОБА_1 , що працівники поліції зупинили його в темну пору доби, не представилися, не пояснили причини зупинки, перебували без засобів індивідуального захисту, забороняли йому виходити з авто не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Працівник поліції, після зупинки транспортного засобу, представився водієві, у встановленому законом порядку, повідомив про причину зупинки, роз`яснив його права та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі , на що водій відмовився. Окрім того з відеозапису, долученому до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції перебували в засобах індивідуального захисту у зв`язку із карантинними обмеженнями.

Аргументи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що він просив залучити свідків,пред`явив посвідчення адвоката та у нього було викрадено посвідчення водія, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 4 постанови КМУ №1086 від 17 грудня 2008 року у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.

Згідно відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій не просив залучити свідків для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а права водія у нього було вилучено відповідно до постанови КМУ №1086 від 17 грудня 2008 року, про що було зроблено відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447545 від 21 жовтня 2021 року (а.с. 4).

Що стосується доводів ОСОБА_1 , що суд першої інстанції проявив упередженість щодо нього, то такі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень Жидачівським районним судом Львівської області ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Жидачівського районного суду Львівської від 9 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.