"17" листопада 2022 р. Справа № 363/2928/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області Київського рибоохоронного патруля, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 85 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , згідно з яким він 15.08.2022 року об 16 год. 10 хв. в Київській області, Вишгородський район на Канівському водосховищі р. Десна, поблизу с. Хотянівка, здійснював лов водних біоресурсів, а саме риби, забороненим знаряддям лову - лісовою сіткою, виловив рибу: білизна 1 шт., окунь 1 шт., плоскирка 1 шт., плітка 13 шт., чим заподіяв збитки рибному господарству України на суму 26 707 грн. Своїми діями порушив п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину категорично заперечував, посилався на те, що 15.08.2022 року дійсно разом з дружиною перебував на відпочинку на березі р. Десна поблизу с. Хотянівка, вони купалися, він ловив рибу вудкою. У воді він побачив сітку з рибою, на берег в цей час прибули співробітники поліції та попросили його дістати з води і сітку і рибу, після чого викликали рибоохоронний патруль. При цьому ОСОБА_1 намагався пояснити, що він жодного відношення до цього забороненого знаряддя лову не має, але відносно нього був складений протокол.

Крім того, згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявних в протоколі №014756 від 16.08.2022 року, ОСОБА_1 не порушував Правил, здійснював відлов риби вудкою, з обставинами, викладеними в протоколі ознайомився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Паламарчук М.А. просив суд закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності через відсутність складу правопорушення, посилаючись на те, що жодних доказів вчинення цією особою дій, що становлять диспозицію ч. 4 ст. 85 КУпАП не надано, а єдиний свідок ОСОБА_2 є інспектором відділу охорони водних біоресурсів, тобто зацікавленою особою.

Допитані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 показали суду, що є головними державними інспекторами відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль». Так, 15.08.2022 року ними було отримано повідомлення від інспектора Вишгородського РУП ОСОБА_4 за яким вони прибули на берег річки Десна поблизу с. Хотянівка та побачили ОСОБА_1 поруч з яким знаходилась сітка та риба, про що був складений відповідний протокол. Особа, що притягається до відповідальності відмовився підписувати протокол, надав письмові пояснення, в яких зауважив, що рибу забороненим знаряддям не ловив. Свідки додали, що безпосередньо не бачили чи здійснював ОСОБА_1 вилов риби забороненим знаряддям лову сіткою. У нього ще була вудка, він пояснював, що саме нею здійснював рибальство.

Допитана судом як свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що є дружиною ОСОБА_1 , підтвердила, що 15.08.2022 року разом з ним відпочивала на березі річки Десна, чоловік ловив рибу вудкою, жодних сіток в нього не було. Коли ОСОБА_1 купався в річці, на березі з`явилися співробітники поліції та попросили його дістати з річки мотлох, після чого викликали працівників рибнадзору.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 ст. 85 КУпАП передбачена відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову), що тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів чи без такої і на посадових осіб - від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів чи без такої.

Об`єктом адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП є суспільні відносини у сфері використання об`єктів тваринного світу. Такі відносини регулюються Конституцією України, законами України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про мисливське господарство та полювання» та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктивна сторона полягає у вчиненні в тому числі і таких дій, як порушення правил рибальства, грубе порушення правил рибальства.

При цьому рибальство здійснюється відповідно до Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 року за №1192, Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства та інших відповідних нормативно-правових актів.

Ведення рибного господарства та рибальство повинні здійснюватись з додержанням таких основних вимог як недопущення погіршення умов існування водних живих ресурсів; забезпечення охорони водних живих ресурсів від браконьєрського та іншого використання, що проводиться з порушенням правил; сприяння природному відтворенню водних живих ресурсів шляхом проведення біотехнічних та рибницько-меліоративних робіт, спрямованих на поліпшення умов їх існування, здійснення заходів щодо штучного відтворення водних живих ресурсів; виконання встановлених норм, лімітів (квот), термінів і правил використання водних живих ресурсів; забезпечення управління і контролю у галузі охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та збереження середовища їх перебування; виконання норм і вимог міжнародного права щодо здійснення рибальства; забезпечення науково обґрунтованого раціонального використання водних живих ресурсів.

Грубим порушенням рибальства вважається рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2022 року за №014756, в провину ОСОБА_1 ставиться порушення п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», а саме - здійснення лову водних біоресурсів, а саме риби, забороненим знаряддям лову - лісовою сіткою.

Так, дійсно ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» передбачена відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Так, п орушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. В ідповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в тому числі і в порушенні встановленого законодавством порядку надання об`єктів тваринного світу в користування; порушенні правил використання об`єктів тваринного світу; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу.

Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.

Зі змісту п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом державного комітету рибного господарства України за №19 від 15.02.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 року за №269/3562 випливає, що забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням в тому числі і промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води зрибогосподарських водойм.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, заперечував взагалі факт вилову риби сіткою, посилався на те, що в цей день ловив рибу вудкою, що не є забороненим знаряддям лову, а сітку з води дістав на прохання працівників поліції і не має до неї жодного відношення.

Частина 2 ст. 251 КУпАП наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» до матеріалів справи додано лише: протокол про адміністративне правопорушення за №014756 від 15.08.2022 року; пояснення головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Дроздова О.П. від 05.09.2022 року; пояснення головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Костюченка В.Б. від 05.09.2022 року; протокол огляду та вилучення речей і документів від 15.08.2022 року; акт огляду водних біоресурсів, вилучених відповідно до протоколу №014756 від 15.08.2022 року; розрахунок матеріальної шкоди; квитанцію про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення за №258; план-схему місця скоєння адміністративного правопорушення та фото таблицю; витяг з Правил любительського та спортивного рибальства; пояснення ОСОБА_1 , в яких останній теж заперечував факт вчинення ним правопорушення за ст. 85 ч. 4 КУпАП.

Із пояснень головних державних інспекторів відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Дроздова О.П. та ОСОБА_2 вбачається, що 15.08.2022 року ними було отримано повідомлення від інспектора Вишгородського РУП Овсієнка О.В. за яким вони прибули на берег річки Десна поблизу с. Хотянівка та побачили ОСОБА_1 поруч з яким знаходилась сітка та риба, про що був складений відповідний протокол. Особа, що притягається до відповідальності відмовився підписувати протокол, надав письмові пояснення, в яких зауважив, що рибу забороненим знаряддям не ловив.

Крім того, допитані судом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 показали в суді, що не бачили обставин здійснення ОСОБА_1 вилову риби забороненим знаряддям лову, а саме сіткою.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 280 КУпАП слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП, оскільки факт грубого порушення правил рибальства, тобто в даному випадку рибальства із застосуванням забороненого знаряддя лову сітки 15.08.2022 року не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання. Аналіз зібраних у справі доказів не підтверджує обставин, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно цієї особи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях особи відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП , а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 204-3 ч. 1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 85 ч. 4 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Дьоміна