Єдиний унікальний номер: 379/52/22
Провадження № 3/379/34/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, за участі захисника Божка М.І., розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2022 до Таращанського районного суду Київської області від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 437597 від 16.01.2022, складений інспектором СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом Франчуком Василем Володимировичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу, 16.01.2022 о 16 год. 25 хв. в м. Тараща по вул. В.Сікевича водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21121 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та проведення такого огляду в мед. закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не визнав повністю. Пояснив, що 16.01.2022 десь о 15 годині приїхав на своєму авто ВАЗ до магазина «Наш Край» в м. Тараща, куди він зазвичай привозить товар. Він заїхав на тротуар, був тверезий. Пішов в магазин, там зустрів своїх знайомих. У них був привід для святкування, та оскільки в нього був вихідний день, вирішив трошки випити. Він подзвонив дружині, щоб вона забрала припарковане авто. Пішли у підсобку, там випили. Приїхала дружина, він передав їй ключі на сходах магазину «Наш край». Жінка сіла і виїхала на дорогу, припаркувала автомобіль на узбіччі біля магазину, чекала на нього, а він біля магазину допивав каву. Через декілька хвилин приїхали патрульні, покликали його, оскільки знали, що авто належить йому. Він підійшов, йому сказали, що він не правильно припаркував автомобіль. Поліцейські почули запах алкоголю з порожнини рота. Він наполягав, що в стані сп`яніння за кермо не сідав. Поліцейські запропонували йому продути «Драгер», він у присутності двох свідків відмовився, оскільки не керував автомобілем у стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що в цьому році, пару місяців тому, дату не пам`ятає, його покликали працівники поліції. В його присутності ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою «Драгера». Не пам`ятає, чи пропонували пройти огляд у лікарні. Автомобіль ВАЗ був припаркований недалеко від пішохідного переходу біля бордюру. Він не бачив, щоб автомобілем ВАЗ керував ОСОБА_1 . Коли він (свідок ОСОБА_2 ) підійшов, поліцейські вже розмовляли з ОСОБА_3 , стояли на тротуарі недалеко від автомобіля. Він не бачив, щоб ОСОБА_3 виходив з автомобіля ВАЗ. Свої письмові пояснення в частині того, що ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ - не підтверджує.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що в цьому році, дату не пам`ятає, він таксував на автостанції. Його покликали працівники поліції. Коли підійшов, працівники поліції та ОСОБА_3 стояли біля магазину «Наш край» на тротуарі, а автомобіль ВАЗ стояв на дорозі. В його присутності ОСОБА_3 пропонували пройти огляд за допомогою Драгеру, а також пройти огляд у лікарні, на що ОСОБА_3 відмовився. Він не бачив, щоб ОСОБА_3 керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є жінкою ОСОБА_1 . Дату точно не пам`ятає, десь у січні 22 року чоловік передзвонив близько 16-ї години, попрохав забрати авто. Чоловік працював у магазині «Наш край», пояснив, що випивав чоловіками, попрохав забрати автомобіль, щоб не сідати за кермо у стані сп`яніння. Вона взяла водійське посвідчення та на таксі під`їхала до магазину «Наш край». Чоловік вийшов з магазину та на порозі віддав їй ключі від авто. Вона сіла в автомобіль та переставила його з тротуару на проїжджу частину, зупинилася біля стовпа. Вийшла з автомобіля, підійшли працівники поліції. Вона була присутня, коли працівники поліції пропонували чоловіку пройти огляд. Писала розписку про отримання авто.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, Порядку чи ст. 266 КУпАП, вважаються недійсними.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У пункті 38 постанови Верховного Суду від 20.02.2019, справа № 404/4467/16-а вказано, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 .

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018, справа № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 16.01.2022 року о 16 год. 25 хв. в м. Тараща по вул. В.Сікевича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21121 д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що екіпаж патрульної поліції 16.01.2022 року стояв біля автомобіля ВАЗ 21121 д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, на узбіччі дороги. Сам ОСОБА_1 стояв на узбіччі біля свого автомобіля.

Цими відеозаписами підтверджено пояснення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, на момент приїзду поліції і автомобіль перебував у нерухомому стані.

Також свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зазначили, що були присутні під час пропонування поліцейськими ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився. Проте, свідки не бачили, що автомобілем ВАЗ керував ОСОБА_1 або виходив із нього.

З досліджених відеозаписів не вбачається, що автомобіль ВАЗ 21121 д.н.з. НОМЕР_2 рухався по вул. В. Сікевича та був зупинений. На відеозаписі зафіксовано повідомлення поліцейського, що транспортний засіб припаркований біля пішохідного переходу та це є порушенням ПДР. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, хто був за кермом.

Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21121 д.н.з. НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Разом з тим, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права, конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані в судовому засіданні пояснення учасників, у сукупності із оглянутими в судовому засіданні іншими матеріалами справи, суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП має бути закрито.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 130 ч. 1, 266, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: В. І. Зінкін