П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його адвоката Йосипчук О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла з УПП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №108387 від 03.02.2022 року, вбачається, що 03.02.2022 19 год. 44 хв., в м. Ужгород, наб. Незалежності, 41, гр. ОСОБА_1 керував ТЗ BMW, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Водій керував ТЗ 03.02.22 р. о 17 год. 30 хв. став учасником ДТП. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі міститься відмітка про те, що велась безперервна відео фіксація. Окрім того, вказано, що до протоколу додаються копії адм. матеріалів, відео.

Від ОСОБА_1 , надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Так, він вказує на те, що 03.02.2022, близько 17:30 год. керував транспортним засобом марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись головною дорогою по Слов`янській набережній в напрямку вул. Баб`яка в м.Ужгороді, не порушуючи жодних правил дорожнього руху. В ході руху, побачив, як з парковки різко заднім ходом виїхав автомобіль марки Skoda, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який не надав ОСОБА_1 , переваги в русі та допустив зіткнення з його автомобілем. Як вказує ОСОБА_3 , він застосував екстрене гальмування, однак оскільки автомобіль Skoda виїхав різко та несподівано, враховуючи невелику відстань до нього, зіткнення уникнути не вдалося, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля Skoda, а саме гр. ОСОБА_2 , одразу на місці фактично визнав свою провину у вчиненні ДТП та зазначив, що його автомобіль застрахований як автоцивілкою так і КАСКО, однак для отримання страхових виплат йому необхідно зафіксувати факт ДТП та пошкодження транспортних засобів. На місце ДТП прибули працівники поліції, та розпочали процедуру оформлення ДТП.

У запереченнях вказано на те, що ОСОБА_1 , через погане самопочуття пішов додому (так як живе недалеко від місця де відбулася ДТП), при цьому його ТЗ залишався на місці. Невдовзі він повернувся, процедура оформлення ДТП була вже майже завершена, його ознайомили із матеріалами. Після цього о 19:45 год., працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він на думку поліцейського, перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці, в медичному закладі або відмовитися проходити такий огляд. Однак за твердженням ОСОБА_1 , йому не було озвучено наявності в нього жодної ознаки алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 , зазначає, що він був учасником ДТП, в результаті якого ніхто з осіб не був травмований, а тому не було обов`язку до проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 , звертає увагу суду на те, що у нього жодних ознак алкогольного сп`яніння не було, та що він був цілком тверезий. За відсутності таких ознак він не підлягав огляду на стан сп`яніння, а тому вважає, що вимога поліцейського пройти такий огляд є незаконною і не підлягала виконанню.

Разом із тим як вказано у запереченнях, оскільки у ОСОБА_1 (за його твердженням), були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейським йому не було озвучено по яким саме ознакам він встановив перебування його в стані алкогольного сп`яніння, з часу ДТП пройшло більше 2 годин і процедура оформлення ДТП вже в повному обсязі була завершена, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не на нього, а на іншого учасника події - ОСОБА_2 , тобто не було встановлено порушення ОСОБА_1 , правил дорожнього руху, він не погодився з такою вимогою поліцейського, вважаючи таку безпідставною та незаконною.

ОСОБА_1 , зазначає, що відеозапис повністю спростовує твердження поліцейського про наявність у нього таких ознак алкогольного сп`яніння як порушення координації рухів та тремтіння рук. Окрім того ОСОБА_1 категорично заперечує наявності в нього зазначеної у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота,і є припущенням працівника поліцейського, не підтверджена доказами.

ОСОБА_1 , зазначає, що після того, як він ознайомився зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та виявив зазначені в ньому надумані поліцейським нібито наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які перед складанням протоколу ним йому озвучені не були, останній, вирішив самостійно звернутися до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру та пройти медичний огляд на стан сп`яніння, у межах визначеного Законом двохгодинного строку з часу зазначеного в протоколі допущення ним порушення (19.44 год.), тобто з часу встановлення підстав для його здійснення.

Як вказано у запереченнях, лікарем того ж дня о 21.00 год., ОСОБА_1 , було оглянуто та зроблено висновок про не виявлення у ОСОБА_1 , жодних ознак алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого ним надано суду протокол його медичного освідчення №92.

ОСОБА_1 , просить суд критично віднестись до показів зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення свідка ОСОБА_2 , і не брати їх до уваги при розгляді даної справи, оскільки він був учасником вищезазначеної ДТП і саме відносно нього працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, тому він є зацікавленою стороною, намагаючись таким чином уникнути відповідальності за вчинене ним вказане правопорушення. Також ОСОБА_1 , вказує, що в даному випадку працівником поліції порушено вимоги ч.2 ст.266 КУпАП та п.6 розділу II Інструкції від 09.11.2015р., оскільки не залучено двох сторонніх свідків. Окрім того, ОСОБА_2 , не чув розмови ОСОБА_1 з поліцейським щодо пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, в запереченнях ОСОБА_1 зазначає, що долучений до матеріалів справи файл відео-фіксації події не відповідає вимогам ст.40 Закону України «Про Національну полінію», п.5 Розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, оскільки відеозапис є не безперервним (не є суцільним), переривається на важливих моментах, і такий не містить інформації про вчинення ним правопорушення. Такий відеозапис навпаки підтверджує той факт, що пропонувавши йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський не озвучив йому наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, які ним зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому ОСОБА_1 , вказує на те, що його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не слід вважати саме відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. За його твердженням, він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП, а відмовив поліцейському пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оскільки його вимога щодо необхідності пройти такий огляд була незаконною.

Як вказано у запереченнях, оскільки за вищенаведених обставин він не підлягав обов`язковому огляду на стан алкогольного сп`яніння, в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , з врахуванням вищенаведеного, просить суд провадження по даній справі закрити відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП - за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання для надання пояснень було викликано ОСОБА_4 , працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Так, останній повідомив, що при оформленні ДТП були присутні учасники, вину у вчинені правопорушення визнав ОСОБА_2 . У ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Спочатку було оформлено матеріали по ст. 124 КУпАП. Про наявність ознак алкогольного сп`яніння повідомлено після оформлення матеріалів ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подані письмові заперечення. Повідомив, що був учасником ДТП, винуватцем якої був інший водій. Оскільки має проблеми зі здоров`ям, йому стале під час оформлення ДТП. Він відлучився додому, оскільки проживає не далеко, у зв`язку із поганим самопочуттям бо хворіє на діабет, для того аби зробити укол. Машина при цьому залишалася на місці ДТП. Зазначив, що просто склали протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, нічого не пояснили.

В судове засідання неодноразово викликався свідок ОСОБА_2 , однак на розгляд справи останній не з`явився, причини неявки суд не повідомляв.

ОСОБА_1 та адвокат Йосипчук О.В. в судовому засіданні просили закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутності у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, що затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, мають бути доведені не лише такі обставини, як відмова особи від проходження огляду, а й наявність підстав для такого огляду, тобто, має бути доведеним факт наявності ознак сп`яніння, оскільки лише при таких ознаках у поліцейського виникають підстави для проведення огляду.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103. Відповідно до п.8 вказаної постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пп. 4,6,7 І Розділу ІНСТРУКЦІЯ про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції:

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Разом із тим, в протоколі вказано про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме:запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Проте наявність таких, особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення заперечує. Так, останній вказує на те, що через стресовість ситуації, а саме те, що він вперше став учасником ДТП, а також через морозну погоду, можливо в нього і було тремтіння рук, а не через те, що він нібито перебував в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, за твердженням ОСОБА_1 , в нього не було запаху алкоголю з порожнини рота вказана ознака не була озвучена йому при пропонуванні проходження огляду на стан сп`яніння.

При досліджені відеозапису із місця події дійсно не встановлено що ОСОБА_1 , було озвучено ознаки алкогольного сп`яніння під час пропозиції проходження огляду, було лише констатовано що в нього наявні такі ознаки. Натомість уже при ознайомленні ОСОБА_1 , з протоколом про адміністративні правопорушення поліцейським йому було зачитано нібито наявні в нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно п.п.2,4,7,810 до Розділу ІІІ Інструкції, огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Разом із тим, слід вказати і на те, що ОСОБА_1 не погоджуючись із тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, звернувся самостійно до лікаря нарколога в той же день о 21год 00 хв. При цьому , згідно заключення лікаря у ОСОБА_1 , за результатами огляду, ознак сп`яніння не встановлено. Копія Протоколу медичного освідчення від 03.02.2022 №92 додана до матеріалів справи ( в додатку до запереч на протокол про адміністративне правопорушення).

При цьому, огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на підставі якого надано протокол проводився за самозверненням ОСОБА_1 , у відсутності поліцейського, з порушенням процедури визначеної ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. №1103.

Разом з тим, з згідно протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння на момент огляду у ОСОБА_1 , ознак сп`яніння не виявлено, що обґрунтовано ставить під сумнів висновки наведені в протоколі.

ОСОБА_1 як під час розгляду справи, в судовому засіданні, так і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, заперечував факт вживання алкогольних напоїв, та наявність ознак такого сп`яніння. При цьому, надані суду докази до матеріалів адміністративної справи, не спростовують доводів сторони захисту.

Слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Всупереч вимогам п.п. 3.3 та 3.5 Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, відеозапис є не суцільним, переривається на важливих моментах. Частина подій взагалі відсутня на відеозаписах, такі не приєднано до матеріалів протоколу.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним, окрім того частина відео записана без звуку, відеозапис не є суцільним, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до листа, що міститься в матеріалах справи, наданого у відповідь на адвокатський запит ( ОСОБА_5 ), що УПП в Закарпатській області не може надати відеозапис з місця події, що мало місце 03.02.2022 р. оскільки воно не збереглось довше необхідного терміну.

Таким чином, надані відеозаписи, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та які були досліджені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в передбаченому порядку, то що ним вчинено правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.266 КУпАП, підставою для проведення огляду на стан на сп`яніння мали б бути ознаки такого сп`яніння, визначені п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України №1452/735від 09.11.2015 року була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі Інструкція).

Згідно з п.п.6,7,8 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Зі місту відеозапису вбачається, що дійсно ОСОБА_1 , було запропоновано пройти огляд як на місці так і лікаря нарколога, або відмовитись від проходження огляду, при цьому констатовано про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, однак такі не озвучені. Натомість сам ОСОБА_1 , заперечував у нього наявність ознак сп`яніння.

За наведених обставин немає підстав вважати, що у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та відсутні належні докази його вини саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 КУпАП).

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення і стан доказів, доданих до протоколу, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки є обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В судове засідання неодноразово викликався свідок ОСОБА_2 , письмові пояснення якого додано до протоколу про адміністративне правопорушення, однак на розгляд справи останній не з`явився, причини неявки суд не повідомляв. Що ставить під сумнів такі письмові пояснення додані до матеріалів справи.

Суд вважає, що наведені в протоколі відомості щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не дають змоги для безсумнівного висновку про його винуватість, належних доказів матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Оцінивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що при складенні протоколу відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції не дотримано вимог закону щодо освідчення водія на стан алкогольного сп`яніння, не дотримано процедур фіксації відмови особи від проходження огляду, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що у свою чергу дає підстави дійти висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, у діях водія ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 252, 280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного прав опорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош