ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3183/22
Провадження № 3/210/1440/22
П О С Т А Н О В А
іменем України
"14" грудня 2022 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в/ч НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 які полягали в порушенні вимоги пункту 2.9а ПДР України, кваліфіковані за частиною 1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.
Позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
На розгляд справи про адміністративне правопорушення 30.11.2022року ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки не повідомив, через канцелярію суду ним подано клопотання про закриття провадження у справі. Вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю оскільки протокол про адміністративне правопорушення №146372 від 22.09.2022 року складений з порушенням вимог діючого КУпАП з огляду на те, в матеріалах справи відсутній відеозапис з боді-камери поліцейських, на якому б було зафіксовано хід складання протоколу. При цьому поліцейські не надали йому направлення для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у медичній установі, при цьому він не відмовлявся проїхати до закладу. Крім того, його навіть не відсторонили від права керування транспортним засобом. ОСОБА_1 зазначає, що ним в усному порядку було заявлено, що він не згоден з висновком, однак йому не було надано направлення на проходження огляду на визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Зазначає, що з відеозапису також не вбачається факт керування транспортним засобом, що свідчить про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи.

Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про розгляд справи за відсутністю чи відкладення розгляду справи не надано, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.
Враховуючи те, що явка в судове засідання ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, справа розглядається за наявними матеріалами.
Фактичні обставини, встановлені судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №146372, 22.09.2022 року о 22 годині 46 хвилин в м. Кривий Ріг Металургійному районі по пр..Металургів, біля буд.1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, що підтверджується тестом №767 від 22.09.2022 р., результат 0,91% проміле. З результатом Драгера водій ОСОБА_1 згодний. Велась відео фіксація на нагрудний відео реєстратор 475168,475172 та відео реєстратор Xiaomi. Діями ОСОБА_1 порушено пункт 2.9а ПДР, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Норми права, що підлягають застосуванню
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за ст. 130 КУпАП наступає у разі: коли така особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп"яніння.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, та також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Статтею ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність: 1) за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 2) під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, 3) за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пунктом 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділу І Інструкції).

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу та направлення водія для проходження огляду.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно з статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Позиція суду за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення:
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд зазначає, що суб`єктом правопорушення за статтею 130 КУпАП є саме водії транспортних засобів, які відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Крім того, об`єктивна сторона правопорушення має містити не лише зазначена виду сп`яніння, а також має бути зазначено час та місце вчинення правопорушення.
Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Розділом ІІ Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Так, в судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи, а саме з відеозапису з БК встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , без встановлення ознак сп`яніння, працівниками поліції одразу ж ОСОБА_1 запропоновано прибрати зброю та вийти з машини, на що останній відмовився, оскільки не має права залишати зброю в машині. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції вийти з машини запропонував їхати до військової частини де він здасть зброю та виконає всі вимоги працівників поліції, на що йому було відмовлено. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 погоджується, проте з відеозапису не видно хто і як проводив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , чи були дотримані всі умови та правила також не видно, оскільки знімається лише нічне небо. Після того, як було проведено огляд на стан сп`яніння на місці з результатом 0,91% проміле, ОСОБА_1 не погодившись з висновком проведеним на місці прохав їхати до ПНД, однак поліцейські йому відмовили, оскільки в транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 є зброя.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в військовй частині НОМЕР_1 , та має дозвіл на зброю

На повторне прохання ОСОБА_1 відвезти його в ПНД для огляду лікарем, поліцейські повідомляють. що в цьому не має сенсу, і що огляд в закладі охорони здоров"я не дасть результату і такий огляд є недоцільним.

При цьому, поліцейські зазначають, що не можуть везти ОСОБА_1 в заклад охорони здоров"я, оскільки в машині залишиться зброя і знову повідомляють водієві, що він не буде доставлений в заклад для проходження огляду на стан сп"яніння.

ОСОБА_1 під час всієї розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 клопотав їхати до ПНД а також про надання йому адвоката, перенесення розгляду справи, на що йому було відмовлено, зазначаючи, що адвоката немає, це особисте право правопорушника, працівники поліції не можуть представити адвоката та перенести розгляд справи, справу буде розглядати в подальшому суд.

В подальшому, ОСОБА_1 повідомляє поліцейських, що зателефонував командиру, який приїде забрати зброю, яка була видана ОСОБА_1 у зв"язку з проходженням військової служби.

Крім того, з відеозапису 23:34:18 вбачається (лише звуки і темрява), що працівники поліції умовляють ОСОБА_1 підписати протокол в частині, що він погоджується з висновком Драгера, а під час усієї розмови наполягають на тому, що їхати в ПНД немає сенсу, оскільки на їх думку результат драгера буде такий же.

З відеозапису 23:33:45 вбачається, що приїхало керівництво ОСОБА_1 щоб забрати зброю. ОСОБА_1 клопоче їхати до ПНД.

Далі о 23:34:10 год. ОСОБА_1 каже складайте протокол, працівники поліції наполягають, щоб ОСОБА_1 поставив підпис, що згоден з висновком Драгера 0,91% проміле.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Жодних даних про те, що ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров"я у зв"язку з незгодою з результатами огляду на місці зупинки, судом з відеозапису не встановлено, як і не встановлення підстав відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в разі незгоди з висновком на місці. Тобто, працівниками поліції було знехтуване законне право особи, відносно якої складено протокол на проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є порушенням пункту 7 розділу І Інструкції, а так само і пункту 9 Розділу ІІ Інструкції.

Крім того, із протоколу серії ААД №146372 від 22.09.2022 року встановлено, що працівники поліції взагалі не зазначили, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , що також є порушенням Інструкції.
Вищевказане дає суду достатні підстави на об`єктивний сумнів щодо добровільної відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння в закладі охорони здоров"я у зв"язку з незгодою з результатами сп"яніння, враховуючи що перевірити цілісність приладу, який надавався ОСОБА_2 не вбачається за можливо, оскільки ця частина процедури відбувалась у темряві.
З описаного вище відео, а також враховуючи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, стає очевидно, що ОСОБА_1 був незгодний з результатами огляду на місці, однак поліцейські відмовили останньому доставити його для огляду в спеціалізований заклад, та в решті решт зазначили ОСОБА_1 поставити підписи про огляд на місці, та в подальшому склали протокол, замість того, щоб виконати вимоги інструкції.
При цьому, з досліджених матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 пояснили, що він ставить підпис про те, що огляд відбувся, а не про те, що він згоден з результатами огляду.
Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів.
Крім того, поліцейські не тільки не відсторонили особу від керування транспортним засобом, виявивши ознаки, тобто вже маючи підозру, а навпаки дали можливість здійснювати рух транспортним засобом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України).
Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.
В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, вважаю, що оскільки допущені процесуальні порушення при складанні матеріалів щодо адміністративного правопорушення, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки з матеріалів справи та відеозапису не вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, отже, неможливо підтвердити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, зокрема факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, проте є порушення зі сторони працівників поліції щодо порядку складання протоколу та проведення огляду на виявлення стану стан сп`яніння. Зокрема з відеозапису не вбачається як саме проводився огляд на місці, чи було дотримано всіх умов огляду працівниками поліції, а також порушено п. 7 розділу І Інструкції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до правової позиції, висловленій Конституційним судом України у рішенні № 12 від 20.11.2011: «Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України - «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Тому протоколи складені з грубим порушення прав людини є недопустимим доказом та не може бути використаний як доказ винуватості».
У зв`язку з недоведеністю вини водія у скоєнні вказаного в протоколі правопорушення, доходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна