ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1615/22 Головуючий в 1 інст. Фетісов М.В.
Провадження № 33/807/454/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 25.04.2022 р. о 08.25 годині в м. Запоріжжі, Дніпровський район, пр. Соборний, 226, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLFNDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем AUDI A8, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який, у свою чергу, після удару продовжив неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів вказує, що п. 7 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження по справі про адміністративні правопорушення.

Вважає, що визнання його винним не відповідає закону та виходять за межі ст.247 КУпАП.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати.

Щодо розгляду справи без участі апелянта ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Апеляційний суд з серпня 2022 року неодноразово намагався повідомляти учасників провадження про дату та час судового засідання, що підтверджується судовими повістками від 17 серпня 2022 року, 5 вересня 2022 року.

Крім того, апеляційний суд повідомляв апелянта в режимі телефонного зв`язку про дату і час судового засідання, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання про те, що ОСОБА_1 за номером телефону, вказаним в апеляційній скарзі 5 вересня 202 року був повідомлений про те, що розгляд справи за його апеляційною скаргою призначений на 7 жовтня 2022 року о 101.0 год.

До судового засідання апеляційного суду у вказаний день апелянт не з`явився, заяв про відкладення розгляду не подавав.

Суд вважає, що відповідно до вимог національного законодавства вжив всіх заходів для належного повідомлення учасників провадження про судове засідання.

За наведених обставин апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу без участі апелянта ОСОБА_1 .

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, як це передбачено статтею 245 КУпАП.

Положення статті 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

При перегляді справи судом апеляційної інстанції установлено, що 25.04.2022 р. о 08.25 годині в м. Запоріжжі, Дніпровський район, пр. Соборний, 226, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLFNDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем AUDI A8, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який, у свою чергу, після удару продовжив неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується схемою місця ДТП (а.с.2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3), письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.4-6), фототаблицею місця події (а.с.7).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 ПДР України мали місце, оскільки фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , фототаблицею з місця ДТП.

Підстав, які б давали можливість вважати, що ці докази є сумнівними та неправдивими у суду відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

За встановлених фактичних обставин справи, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення, по справам про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 25 квітня 2022 року, то за правилами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягало закриттю, оскільки минули встановлені законом строки притягнення особи до адміністративної відповідальності на час ухвалення судового рішення.

Отже висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами у справі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження по справі, оскільки на момент розгляду справи в суді сплинув тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 цього Кодексу.

На противагу доводів апеляційної скарги про те, що суд помилково дійшов висновку, що у разі закриття провадження у справі слід обов`язково встановлювати вину особи, апеляційний суд зазначає, що закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того статтею 38 КУпАП передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення.

Дійсно статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених цією статтею, у тому числі, і у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Чинними нормами КУпАП не визначено чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Разом з цим у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до п. 5 листа ВССУ від 22 травня 2017 року, якщо на момент розгляду справи в суді закінчився строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі. Тобто, пріоритет повинен мати п. 1 ч. 1 ст. 247, а не пункт 7 частини першої вказаної адміністративно-правової норми.

Справа про адміністративне правопорушення може бути закрита у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення лише щодо особи, визнаної судом винуватою у його вчиненні.

Відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП і закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених у ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є окремими підставами для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Це означає, що в кожному конкретному випадку суд повинен спочатку вирішити питання про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише після цього вирішити питання про накладення адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що закриття справи у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді строку накладення адміністративного стягнення передбачає встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Посилання апелянта на консультативний висновок Вищого адміністративного суду України, а саме, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки даний висновок зроблений для справ, які підсудні адміністративним судам України.

Щодо доводів скаржника про те, що саме зазначення в резолютивній частині постанови судді суду першої інстанції про визнання його винним за ст. 124 КУпАП свідчить про притягнення його до адміністративної відповідальності, хоча адміністративні санкції на нього не накладались, то ці доводи не можуть бути підставою для скасування або зміни постанови суду першої інстанції, оскільки резолютивна частина судом викладена відповідно до наведених вище вимог закону.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.

Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Водночас зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнавав, вказував на дотримання ним правил дорожнього руху, а тому суддя суду першої інстанції під час розгляду справи зобов`язаний був встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та перевірити наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність - це реалізація адміністративно-правових санкцій, застосування адміністративних стягнень. Оскільки до ОСОБА_1 у зв`язку із закриттям адміністративного провадження не застосовувались адміністративно-правові санкції за вчинене правопорушення, він не вважається таким, що притягнутий до адміністративної відповідальності.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, надано цим обставинам належну правову оцінку та вірно визначено наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, що передбачені ст. 38 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, висновків судді вони не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та виключення з резолютивної частини постанови висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1615/22