Справа № 185/3217/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року. м. Павлоград.

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Тимченко С.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На думку органу, що склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за даною статтею, останній 27.04.2022 року о 08:10 м. Тернівка по вул. Польова, 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Деу Ланос д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, млява мова) і від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та зазначив, що того дня він не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Під час керування транспортним засобом марки Деу Ланос д/н НОМЕР_1 його зупинили працівники поліції, звернувши уваги на його руки, та запропонували пройти медичний огляд у м. Дніпро. Так, дійсно, у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні нього він писав, що відмовляється їхати у лікарню, але вину, що він був у стані наркотичного сп`яніння, не визнає, про що і не писав. Свідків при складанні протоколу не було. Дійсно, він повертався у лікарню до свого батька, підтвердженням чого є документи, надані у судовому засіданні, адже батько повідомив у телефонному режимі, що йому необхідна допомога, так як він впав та не може самовільно піднятися з землі, в звязку із чим, у нього не було часу їхати до лікарні на медичний огляд. Крім того, у той же день він здавав кров, та йому було повідомлено, що в ній не має ознак наркотичного сп`яніння.

Вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням є протиправна, винна /умисна або необережна / дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 та ст. 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя обов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Порядок провадження у справах про адміністративні порушення визначається законодавством України про адміністративні правопорушення, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції 06.11.2015 року № 1376 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров*я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , об`єктивних ознак стану наркотичного сп`яніння працівниками поліції відносно ОСОБА_1 не встановлено, та не зафіксовано.

Підтверджень порушення з боку працівників поліції не надано, а самі пояснення свідків, які знаходяться в матеріалах справи, є ідентичними, складеними шаблонним шляхом, окрім того ще й різними почерками. В зазначених поясненнях зафіксовано відмова від проходження медичного огляду, але не зазначено, чи перебував ОСОБА_1 з ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів. Свідки події, зазначені вище, в судове засідання не з`явилися, що позбавляє суд можливості провести перевірку обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для прийняття відповідного рішення.

Наведене свідчить про те, що працівники поліції при порушенні щодо ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення діяли не у відповідності до своїх повноважень та способу, що передбачені чинним законодавством

Крім того, законом передбачено вичерпний перелік підстав для зупинки авто поліцейським. Це означає, що згідно ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський має право і обов`язок зупиняти транспортний засіб лише у дев`яти випадках.

Відповідно до ч.2 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Однак підстави зупинення вищезазначеного транспортного засобу поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та/або у рапорті не зазначені.

Отже, є незрозумілим з яких саме підстав було зупинено транспортний засіб Деу Ланос д/н НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 з кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю .

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вище зазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в десятиденний строк.

Суддя С.О. Тимченко.