Справа № 487/7117/21
Провадження № 3-в/487/10/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря: Домніцької Ю.В., , розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

26.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою, в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилався на те, що при винесенні постанови суд виходив з того, що 09.09.2021 року о 20 год. 28 хв. в м. Миколаєві по вул. Садова, 31/2 та о 22 год. 10 хв. в м. Миколаєві по вул. Біла, в р-ні буд. №59, він керував т/з Opel Vivaro (д.н.з. НОМЕР_1 ) та 10.09.2021 року о 15 год. 54 хв. в м. Миколаєві по вул. Кузнецька, 97, керував т/з Fiat Doblo (д.н.з. НОМЕР_2 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився. Його дії патрульними було кваліфіковано за п. 2.5 ПДР України.

Факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння заявник не заперечував. Однак, повідомив, що його психічне захворювання спонукало до дій та вчинків, які не піддавалися його контролю. Підчас зупинки патрульними, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився саме в зв`язку з наявним в нього на той момент тимчасовим розладом душевної діяльності, внаслідок якого він не міг адекватно сприйняти реальність.

Зважаючи на вищезазначені обставини та те, що підчас розгляду справи, на якому він не зміг бути присутнім в зв`язку з стаціонарним лікуванням, суду не стали відомі важливі для даної справи обставини. Просив скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги поданої ним заяви підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали адміністративної справи №487/7117/21, суд приходить до наступного.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за 1 ст. 130 КУпАП і накладено га нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).

Оскільки перегляд постанови за нововиявленими обставинами не врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, а Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, тому суд вважає за доцільне застосувати норми права, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно дост.6 п.1 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом».

З метою не порушення права заявника на доступ до правосуддя, об`єктивний і усесторонній розгляд, даний доказ впливає на встановлення винуватості особи, у вчиненні адміністративного правопорушення.

До того ж відповідно до статті 8 Конституції України,Конституція України має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

При цьому пунктом 19Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8від 13червня 2007року роз`яснено, що відповідно до статей8та22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Як вбачається із практики Європейського суду, стаття 6 §1 Конвенції не передбачає абсолютної заборони переглядати остаточні рішення.

Європейський суд прямо допускає, що за певних, виключних обставин остаточне рішення може бути переглянуте навіть тоді, коли терміни його оскарження пройшли. Цей же принцип покладено в основу вимоги статті 6, що справа має бути розглянута «судом, встановленим на підставі закону».

Так, в судовому засіданні встановлено, що після набрання законної сили вищезазначеної постанови стали відомі обставини, які не були відомі суду підчас розгляду і не досліджувались при ухваленні рішення суду, які мають суттєве значення для розгляду справи по суті.

Такими обставинами є те, що при судовому розгляді, не були враховані пояснення ОСОБА_1 та не було досліджено медичну документацію останнього, яка характеризує його стан підчас курування транспортними засобами у вказані в протоколах час та дати.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування Постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Так, 07.10.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшли протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, серії ААБ №110871 від 09.09.2021 року, серії ААБ №147113 від 09.09.2021 року, серії ААБ №109606 від 10.09.2021 року відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту даних протоколів вбачається, що 09.09.2021 року о 22 год. 10 хв. в м. Миколаєві по вул. Біла, в р-ні буд. №59, водій ОСОБА_1 керував т/з Opel Vivaro (д.н.з. НОМЕР_1 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, виражене тремтіння пальців рук.

Крім цього, 09.09.2021 року о 20 год. 28 хв. в м. Миколаєві по вул. Садова, 31/2, водій ОСОБА_1 керував т/з Opel Vivaro (д.н.з. НОМЕР_1 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів.

Також, 10.09.2021 року о 15 год. 54 хв. в м. Миколаєві по вул. Кузнецька, 97, водій ОСОБА_1 керував т/з Fiat Doblo (д.н.з. НОМЕР_2 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає ситуації, що склалася.

Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився. Вказаним порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи зі змісту заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 визнає, що у вказані у вищенаведених протоколах дати та час він керував транспортним засобом та був зупинений патрульними. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння останній також не заперечує. Однак, повідомив, що його психічне захворювання спонукало його до дій та вчинків, які не піддавалися контролю. Підчас зупинки патрульними, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився саме в зв`язку з наявним в нього на той момент тимчасовим розладом душевної діяльності, внаслідок якого він не міг адекватно сприйняти реальність. Також зазначив, що на той момент, йому здавалося, що він мав змогу вилікуватися самостійно без стаціонарного лікування, проте з 30.08.2021 року його самопочуття почало погіршуватися та він перебував в дуже агресивному стані, який не піддався контролю.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відео-реєстратора вбачається, що патрульні зауважили його агресію та неадекватну поведінку. Так як вони, не володіють спеціальними знаннями в галузі медицини, вони прийшли до переконання про його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно Довідки в.о. завідувача консультативної поліклініки КНП «МОЦПЗ» МОР Тригуб І. від 22.11.2021 року, вбачається, що 30.08.2021 року ОСОБА_1 був на прийомі у в.о. завідувача Тригуб І. в зв`язку з погіршенням психічного стану. Йому було встановлено діагноз «манія без психотичних симптомів», дано направлення на стаціонарне лікування. На підтвердження чого, до матеріалів заяви додана копія направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 30.08.2021 року.

Виходячи зі змісту Довідки в.о. директора КНП «МОЦПЗ» МОР від 19.11.2021 року та епікризу до стаціонарної історії хвороби №3026/264, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в 2 відділенні КНП «МОЦПЗ» МОР з 10.09.2021 року по 04.10.2021 року з діагнозом: «манія без психотичних симптомів».

При чому, в епікризі до стаціонарної історії хвороби №3026/264 задокументовано його перебування на лікуванні даному закладі в 2017 року. Окрім того, до матеріалів заяви додано копії довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 ММР від 07.07.2017 року щодо перебування ОСОБА_1 на лікуванні у даному закладі в період з 06.03.2017 року по 23.03.2017 року.

Також, вищенаведений епікриз місить відомості про всі його звернення до лікарів в 2021 року, в тому числі напередодні обставин, які мали місце 09.09.2021 та 10.09.2021 року.

Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви з доданими документами, переглянувши відеозапис з нагрудного відео реєстратора патрульних, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України,передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що 09.09.2021 року та 10.09.2021 року, під час зупинки ОСОБА_1 патрульними, він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, в зв`язку з тим, що не усвідомлював своїх дії та не міг керувати ними внаслідок тимчасового розладу душевної діяльності, тобто перебував в стані неосудності.

За такого, його відмова від проходження медичного огляду 09.09.2021 року не була обумовлена свідомим бажанням порушити вимоги ПДР України, а була обумовлена його психічним станом, який не дозволив йому в той момент адекватно сприйняти реальність.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За положеннями ст.7 ч.ч.1, 2 КпроАП України - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за такої обставини, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи №487/7117/21 відсутні докази осудності ОСОБА_1 09.09.2021 року та 10.09.2021 року. Натомість, надані ОСОБА_1 пояснення та медична документація, дають підстави для обґрунтованих сумнівів. Отже, ОСОБА_1 підчас порушення вимог п. 2.5 ПДР України, перебував у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок тимчасового розладу душевної діяльності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП слід задовольнити, постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження про справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.459,464-467КПК України, ст.6 п.1 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод, ст. ст.130,247,283-286 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , у зв`язку з нововиявленими обставинами - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С.В. Щербина