Справа № 442/4978/22
Провадження №3-зв/442/2/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 серпня 2022 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б.,

розглянувши відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Грицай М.М. у справі № 442/4978/22 щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дрогобицького місткрайонного суду Львівської області перебуває справа № 442/4978/22 щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП.

До канцелярії суду ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Грицай М.М., мотивуючи її тим, що має сумніви щодо неупередженості судді.

Розглянувши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норм, які закріплюють право учасників судового розгляду справи про адміністративне правопорушення заявляти відвід судді, а також не містить порядку розгляду такої заяви.

Одночасно з тим, статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, та часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як кримінальні в розумінні норм Конвенції (наприклад, у справах: Гурепка проти України , рішення від 06.09.2005; Лучанінова проти України, рішення від 09.06.2011; Вєренцов проти України , рішення від 11.04.2013; Швидка проти України , рішення від 30.10.2014, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984, пункт 53).

Вимоги щодо дотримання безсторонності та неупередженості судді визначені і у чинному законодавстві України.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади ).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект (рішення у справах П`єрсак проти Белгії від 01.10.1082; Де Куббер проти Бельгії від 26.10.1984; Гаусшильдт проти Данії від 29.04.1989; Мироненко і Мартиненко проти України від 10.12.2009).

Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи, потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи..

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності судді. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України від 10.12.2009 (заява № 4785/02).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві про відвід судді як підстави для відводу, не підтверджені жодними доказами, не свідчать про наявність особистої заінтересованості, прихильності, уподобання судді стосовно однієї із сторін у справі та не можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Відтак, заява про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Грицай М.М. у справі № 442/4978/22 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Нагірна О.Б.