ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/456/22 Справа № 194/498/21 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 29 березня 2021 року о 18-40 годині, по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Деу Сенс, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на алкотестер «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог закону та дії, які поставлені йому у провину фактично не визначені та неконкретні, що позбавляє можливості надати їм вірну правову оцінку. Зокрема в протоколі не зазначено у чому полягає суть правопорушення, а саме не вказано, що на місці зупинки транспортного засобу він відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, у присутності 2 свідків, та у якому саме медичному закладі він відмовився проходити огляд, тобто фабула правопорушення не розкрита, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та суд першої інстанції безпідставно не врахував ці обставини.

Поряд з тим, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять й об`єктивних та фактичних даних, які б підтвердили, що він порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, зокрема, те, що на час, коли поліцейський патруль під`їхав до припаркованого автомобіля Деу Сенс, д.н.з. НОМЕР_1 , він був особою, яка керувала цим транспортним засобом, а відомості викладені у протоколі є сумнівними. При цьому, зазначає, що протокол був складений не на місці зупинки його транспортного засобу, а в Тернівському відділенні поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Лермонтова, 15, при фактичному зазначені місця складання протоколу за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Лермонтова, 12, що не відповідає дійсній юридичній адресі відділення поліції та не може бути прийнятий до уваги як доказ.

Також, зазначає, що свідки працівниками поліції не залучалися та технічні засоби ними не застосовувалися. Проте, вказує, що свідки повинні брати участь у всій процедурі огляду на стан сп`яніння з моменту її початку і до завершення, та до встановлення чи спростування стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я з оформленням результатів такого огляду, що всупереч вимог закону, дотримано не було, чим порушено процедуру такого огляду.

Разом з тим, посилається й на те, що до матеріалів справи не долучено відеозапис, який повинен вестися при документуванні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки, а долучено відеозйомку його затримання та поміщення до службового автомобіля поліції, яка фіксувалася на власний мобільний телефон одного із працівників поліції та в ній відсутні відомості про місце, дату та час її проведення, що суперечить вимогам Інструкції №1026 від 18.12.2018, в якій містить чіткий перелік пристроїв, які мають право використовувати співробітники поліції, тому цей відеозапис, на думку апелянта, не може бути допустимим доказом у цій справі та не підтверджує наявність в його діях складу правопорушення.

До того ж, посилається на те, що суд, не усунув протиріччя при встановлені точного часу вчинення ним цього правопорушення та не допитав у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та поліцейського Каранєвського В.А., не надав належної оцінки показам ОСОБА_3 в частині особи, яка знаходилася за кермом автомобіля Деу Сенс, д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про формальний, неповний розгляд справи та порушення його права на захист, тому, з урахуванням вищенаведених обставин, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Киричка Г.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєні цього адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 251652 від 29 березня 2021 року, яким зафіксовано фактичні обставини справи; відеозаписом, з якого видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, показами свідка ОСОБА_4 та самого ОСОБА_1 .

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував те, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням алкотесту "Драгер" та у відповідній медичній установі.

Отже, посилання апелянта на недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх достовірності і судом надано їм належну й обґрунтовану правову оцінку.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з цим, посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог закону, через те, що в ньому не зазначено суть правопорушення, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки у протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 який керував транспортним засобом Деу Сенс, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на алкотестер «Драгер» та у медичному закладі відмовився, тому ці доводи є необґрунтованими та зводяться до власного тлумачення апелянтом положень закону.

Доводи скарги про те, що протокол був складений не на місці зупинки ОСОБА_1 та у ньому зазначено адресу його складання як АДРЕСА_2 , тоді як правильний номер АДРЕСА_3 , то вони є безпідставними, оскільки положення КУпАП не містять обов`язкових вимог щодо місця складання протоколу про адміністративне правопорушення. Поряд з тим, слід зазначити, що незначні помилки працівників поліції при складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо місця його складання самі по собі не спростовують винуватість особи у вчиненні правопорушення та не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не має.

Доводи скарги про те, що свідки у справі працівниками поліції не залучалися та технічні засоби ними не застосовувалися, чим було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, є необгрунтованими та повністю спростовується матеріалами справи, зокрема відеозаписом, на якому зафіксовано ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та на законну вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, зміст якого він не заперечував, як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді справи.

Отже, апеляційним судом не встановлено порушень порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, є неспроможними та спростовуються письмовими поясненнями свідків, долучених до матеріалів справи, які складені відповідно до вимог закону, ними підписані та підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 при обставинах викладених у протоколі. Разом з тим, сам ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що припаркував свій автомобіль біля автостянції в м.Тернівка, Дніпропетровської області, тобто підтвердив факт керування транспортним засобом. Окрім того, свідок ОСОБА_3 був безпосередньо допитаний у суді першої інстанції та підтвердив свої пояснення. При цьому, апеляційним судом встановлено, що будь-яких інших осіб, на момент приїзду поліцейських на місце події, поряд з транспортним засобом ОСОБА_1 чи в ньому зафіксовано не було, як і не було зазначено про них самим ОСОБА_1 у своїх поясненнях.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, оскаржування їх дій та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду надано не було.

Доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції ці доводи розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко