Справа № 308/965/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.08.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 23.03.2018, орган, що видав 2601,
визнано винуватим у порушенні митних правил за ст. 472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 139320,00 грн (сто тридцять дев`ять тисяч триста двадцять гривень) із конфіскацією на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: металошукач для пошуку металів та монет у ґрунті та під водою, у комплекті (металодетектор безпровідний катушка Garrett 8/5 *11 DD, безпровідні навушники Garrett Z-Lynk MS-3, фірмова кепка Garrett) торговельна марка «GARRETT AT MAХ International», Країна виробництва США, у кількості 1 штука; металошукач Garrett АСЕ 300і, не у комплекті (блок управління), торговельна марка «GARRETT» країна виробництва США у кількості 10 шт; металошукач Garrett АСЕ 250, не у комплекті (блок управління), торговельна марка GARRETT», країна виробництва США у кількості 14 шт.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).
Згідно з постановою, 15.12.2019, об 11 год 16 хв, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «Mercedes- Benz», моделі «Sprinter 318 CD», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який повертався з Італії (м. Мілан), де перебував у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «червоний коридор». При перебуванні у зоні митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, у якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього багажу з особистими речами загальною кількістю 5 місць (чотири картонні коробки та одна дорожня сумка). При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. У ході митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 , були виявлені не вказані у митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме : металошукач для пошуку металів та монет у ґрунті та під водою, у комплекті (металодетектор безпровідний катушка Garrett 8/5 *11 DD, безпровідні навушники Garrett Z-Lynk MS-3, фірмова кепка Garrett) торговельна марка «GARRETT AT MAХ International», Країна виробництва США, у кількості 1 штука; металошукач Garrett АСЕ 300і, не у комплекті (блок управління), торговельна марка «GARRETT» країна виробництва США у кількості 10 шт; металошукач Garrett АСЕ 250, не у комплекті (блок управління), торговельна марка GARRETT», країна виробництва США у кількості 14 шт. Вказані товари були поміщені у 2 картонні коробки, які знаходились на підлозі багажного відсіку автомобіля серед особистих речей ОСОБА_1 . Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлені під час митного огляду товари ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Згідно з даними мережі Інтернет, вартість вилученого товару становить 177 050 грн. Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які у вказаній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 Митного кодексу України.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників, адвокатів Бурака Б.В. та ОСОБА_2 , неявка яких, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи убачається, що про час та місце розгляду справи вказані особи повідомлені відповідно до вимог законодавства шляхом достави смс-повідомлення, клопотань про відкладення судового засідання від них не надходило, а розгляд справи вже неодноразово відкладався, у тому числі й на підставі поданих стороною захисту заяв.
Доводи апелянта про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає слушними з огляду на таке.
Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, а копія оскаржуваної постанови направлена йому 18.06.2020, тобто з порушенням встановленого законодавством триденного строку для вручення чи направлення особі копії судового рішення у справах про адміністративне правопорушення та порушення митних правил. При цьому апеляційний суд бере до уваги доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема про те, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 у період дії жорстких карантинних обмежень, під час яких ОСОБА_1 не мав можливості бути присутнім на судовому засіданні. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак пропущений на апеляційне оскарження судового рішення строк поновлюється.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з беззаперечним та точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з приписами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами…., протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта та іншими документами.
Відповідальність за ст. 472 МК України передбачена за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права дотримані, що місцевий суд всебічно та повно дослідив фактичні обставини справи, а відтак прийняв обґрунтоване, справедливе та законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що факт порушення ОСОБА_1 митних правил у постанові судді місцевого суду зазначено правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові та перевіреним в апеляційному суді доказам.
Зі змісту протоколу також убачається, що 15.12.2019, об 11 год 16 хв, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «Mercedes- Benz», моделі «Sprinter 318 CD», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який повертався з Італії (м. Мілан), де перебував у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю смугою руху «червоний коридор». При перебуванні у зоні митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, у якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього багажу з особистими речами загальною кількістю 5 місць (чотири картонні коробки та одна дорожня сумка). При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. У ході митного контролю транспортного засобу та речей, були виявлені не вказані у митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме: металошукач для пошуку металів та монет у ґрунті та під водою, у комплекті (металодетектор безпровідний катушка Garrett 8/5 *11 DD, безпровідні навушники Garrett Z-Lynk MS-3, фірмова кепка Garrett) торговельна марка «GARRETT AT MAХ International», Країна виробництва США, у кількості 1 штука; металошукач Garrett АСЕ 300і, не у комплекті (блок управління), торговельна марка «GARRETT» країна виробництва США у кількості 10 шт; металошукач Garrett АСЕ 250, не у комплекті (блок управління), торговельна марка GARRETT», країна виробництва США у кількості 14 шт. Вказані товари були поміщені у 2 картонні коробки, які знаходились на підлозі багажного відсіку автомобіля серед особистих речей ОСОБА_1 . Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлені під час митного огляду товари ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Згідно з даними мережі Інтернет, вартість вилученого товару становить 177 050 грн. Вартість вилученого товару потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта. Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що не задекларував товар, оскільки придбав його на базарі у м. Мілан в Італії за 300 євро, однак чек у нього відсутній, а тому, оскільки вага товару є приблизно 20 кг, то він не вказав про цей товар як у декларації, так і усно.
Зазначені у протоколі про порушення митних правил обставини підтверджуються митною декларацією від 15.12.2019 (а. с. 12), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.12.2019 з фото таблицею (а. с. 16-18), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а. с. 19), описом предметів від 15.12.2019 (а. с. 22), доповідною запискою головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Данканич М. Ю. від 15.12.2019 (а. с. 23-24).
Отже, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не було задекларовано та не заявлено при усному опитуванні жодних даних про товари іноземного виробництва, а саме: металошукач для пошуку металів та монет у ґрунті та під водою, у комплекті (металодетектор безпровідний катушка Garrett 8/5 *11 DD, безпровідні навушники Garrett Z-Lynk MS-3, фірмова кепка Garrett) торговельна марка «GARRETT AT MAХ International», Країна виробництва США, у кількості 1 штука; металошукач Garrett АСЕ 300і, не у комплекті (блок управління), торговельна марка «GARRETT» країна виробництва США у кількості 10 шт; металошукач Garrett АСЕ 250, не у комплекті (блок управління), торговельна марка GARRETT», країна виробництва США у кількості 14 шт.
Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення, що полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявленні за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Данканич М. Ю., яка склала протокол про порушення митних правил, була упереджена при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про її зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Згідно ч. 1 ст. 197 МК України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та їх митне оформлення здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих з використанням засобів інформаційних технологій документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органам доходів і зборів передбачено законами України.
Згідно з ч. 2 цієї статті, переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 МК України, пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.
Обмеження не поширюється на харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться у порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України (ч. 2 п. 3 ст. 378 МК України).
Відповідно до п. 1 Постанови Кабміну України від 21 травня 2012 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу. Згідно з п. 2 Постанови під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний у протоколі товар ОСОБА_1 не приховував і не заперечував, що ці речі належать йому, апеляційний суд, з огляду на наведене вище, визнає такими, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил за ст. 472 МК України, а відповідно і не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Так, у матеріалах справи відсутні дані про декларування ОСОБА_1 вказаного товару, у тому числі, в митній декларації. ОСОБА_1 у своїх поясненнях підтвердив перевезення вказаного товару та його недекларування у передбаченому законом порядку, між тим, зазначив, що не задекларував товар, оскільки придбав його на базарі у м. Мілан в Італії за 300 євро, однак чек у нього відсутній, а тому, оскільки вага товару є приблизно 20 кг, то він не вказав про цей товар як у декларації, так і усно. Також апеляційний суд бере до уваги і те, що зазначені пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими, дослідженими під час розгляду апеляційної скарги доказами, які є належними, послідовними, достовірними, та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 безумовно порушив митні правила, а саме не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які обмежені до ввезення та у цій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню. З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що повторне складання протоколу про порушення митних правил з коректуванням відомостей є незаконним, а відтак вказані протоколи є неналежними доказами у справі, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд не вбачає у діях інспектора Данканич М. Ю. при виправленні описок у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі таких порушень, які б свідчили про недопустимість протоколу як доказу та відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що виправлений протокол був направлений ОСОБА_1 і відомості про невідповідність цього протоколу вимогам закону відсутні.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що права та обов`язки йому роз`яснені не були, право на правову допомогу не забезпечено, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки як убачається з матеріалів справи 15.12.2019 протокол про порушення митних правил складено за участі ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив факт роз`яснення йому передбачених ч. 1 ст. 494 та ст. 498 МК України прав, у тому числі й можливість користуватися юридичною допомогою захисника. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що під час складення протоколу ОСОБА_1 заявляв клопотання про залучення захисника.
При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ст. 472 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Погоджуючись із видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною захисту не надано доказів, які б спростовували загальну вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, яка встановлена експертним висновком від 10.01.2020 та свідчили про те, що вартість товару є нижчою за ту, що встановлена цим експертним висновком.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН