Номер провадження: 33/813/1360/22
Номер справи місцевого суду: 519/517/22
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Заіченко В. Л.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Заіченко В.Л., розглянувши за участю правопорушника ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Южного міського суду Одеської області від 07.10.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Южного міського суду Одеської області від 07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІ групи визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) з позбавленням права керування транспортними засобів строком на 1 (один) рік (строк позбавлення обчислено з 07.10.2022 року).

ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на користь держави у сумі 496,20 грн. у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду від 07.10.2022 року незаконною та необгрунтованною, посилаючись на те, що суд в достатній мірі не з`ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах справи та не дав таким доказам належної оцінки, а матеріали про адміністративне правопорушення відносно нього складені з порушенням законодавства, докази є сумнівними на недоведеними. В обгрунтування доводів зазначає, що мотивувальна частина постанови не містить встановлені судом обставини, а містить лише зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного співробітниками поліції. Вказує, що під час проходження огляду за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу були відсутні свідки, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Зазначає, що поліцейські відмовилися везти ОСОБА_1 в медичний заклад для проходження освідування, а тому матеріали справи і не містять направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Вимоги мотивує тим, що не погодився з результатами огляду, наполягав на проходженні огляду у медичному закладі. Також вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , суддя доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1 КУпАП - завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №098999 від 12.06.2022 року, згідно якого 12 червня 2022 року о 20:50 годині в Одеській облаісті в м. Южне, блокпост БА 012 траса Т1606 45 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI A6» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушена координація рухів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння (зі згоди водія), у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» під відеозапис за допомогою портативного відеореєстратора, нагрудна камера з серійним номером №1044022. Результатом тесту №261 від 12.06.2022 року встановлено 2,20% проміле алкоголю. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя зазначає таке.

Відповідно до п.2.9. а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП - адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП -доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суддя апеляційної інстанції вважає, що досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності і допустимості, та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №098999 від 12.06.2022 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів приладу «Драгер»; результатом тесту з визначенням проміле алкоголю 2,20%; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він погоджується з результатом тесту, визнає факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та відмовляється від проходження медичного огляду; відеозаписом події за допомогою портативного відеореєстратора (нагрудна камера з серійним номером №1044022), які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Доводи апелянта про те, що під час проходження огляду за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу були відсутні свідки, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі - суддя апеляційної інстанції до уваги не приймає, ставиться до такого критично та враховує, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Drager" на що він погодився і продув алкотестер, результат якого показав 2,20 ‰.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 був не позбавлений можливості відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та викладених у ньому обставин події. Разом з цим, в протоколі ОСОБА_1 не зазначив, що він не вважає себе винуватим.

Твердження апелянта про те, що наявними доказами в матеріалах справи не зафіксовано факт відмови співробітниками поліції направлення ОСОБА_1 в медичний заклад для проходження освідування, що матеріали справи не містять факту не погодження ОСОБА_1 з результатами огляду та наполягання на проходженні огляду у медичному закладі, суддя апеляційної інстанції не приймає та враховує, що у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та пояснив: «що після того як вживав алкогольні напої, його попросили відвезти жінку з переламанимиё ногами в лікарню з метою надання медичної допомоги іншій людині. Спочатку його пропустили на блокпосту в м. Южне, а коли повертався зупинили працівники поліції і склали протокол про адміністративне правопорушення».Однак матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження таких доводів (у відповідності до ст.17 КУпАП).

Суддя апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до постанови Южного міського суду Одеської області від 17.06.2022 року матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП направлено для доопрацювання та усунення недоліків до ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містив даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис вчиненого правопорушення (у відповідності до ч.3 ст.283 КУпАП).

Із відеозапису відеореєстратора (нагрудна камера з серійним номером №1044022) встановлено, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 погодився із результатом тесту №261 від 12.06.2022 року з визначенням 2,20% проміле алкоголю, відмовився від проходження медичного огляду та не вказував, що він діяв в стані крайньої необхідності, в умовах якої він був змушений порушити Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суддя апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанці, що при розгляді справи відносно ОСОБА_1 зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з яким погоджується і суддя апеляційної інстанції

Вважаю, що суд першої інстанції належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини у відповідності до вимог ст. 34, ст. 35 КУпАП та обґрунтовано обрав вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що співвідноситься з вчиненим правопорушенням та цілком відповідає меті адміністративного стягнення, передбаченій у ст. 23 КупАП та відповідає вимогам Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Суддя апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, є пенсіонером, є людиною з інвалідністю ІІ групи, однак зазначає, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14, ст.53 Закону України «Про дорожній рух» - учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення Європейського суд з прав людини у складі його Великої палати, справа "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства").

Аналізуючи сукупність обставин та доводів, наведених та зазначених особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, доводи щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, є такими, спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Постанова суду від 07.10.2022 року відповідає вимогам закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для скасування цієї постанови суддя не вбачає, у зв`язку із чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Южного міського суду Одеської області від 07.10.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобів строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОДЕСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.Л. ЗАІЧЕНКО