ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/165/22 Справа № 712/1125/22 Категорія: ч. 1 ст. 122-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Рябуха Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О. за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Прядки В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , відомості про ідентифікаційний код відсутні,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 /сто п`ятдесят три/ грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 22.01.2022 року о 02:07 год. керуючи автомобілем Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси по вул. О. Теліги, 1, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив п.2.4, 8.9 б ПДР України.

Адвокат Прядка В.М. в інтересах ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням місцевого суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк для оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2022 року, як пропущений з поважних причин, а також просив скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП...

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав про те, що винесену постанову вважає необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Зокрема, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності він не був присутній, оскільки у судове засідання для розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення його не викликали та йому не забезпечено гарантоване право на подачу доказів своєї невинуватості і, таким чином на думку захисника, було обмежене його право на захист.

Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не було доведено необхідними та достатніми доказами наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі "AllenetdeRibemont v. France" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апелянт вважає, що працівниками патрульної поліції, як особами уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, а суд першої інстанції, в свою чергу, не дотримався норм КУпАП щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів.

При цьому, апелянт зазначив, що суд першої інстанції лише формально послався на докази, не надавши їм належної оцінки.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, докази, на які посилається місцевий суд в оскаржуваній постанові як на докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не дають поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а тому, на думку захисника, необхідним є закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку адвоката Прядки В.М., який просив задовольнити його апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 із зазначених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката Прядки В.М. в інтересах ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а постанова місцевого суду до скасування із закриттям провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 участі у розгляді провадження в суді першої інстанції не брав, копія постанови згідно матеріалів провадження йому не була направлена, з матеріалами провадження адвокат Прядка В.М. в інтересах ОСОБА_1 ознайомився та отримав копію оскаржуваної постанови 25.03.2022 (а.с.36), а апеляційну скаргу подав 04.04.2022 (а.с.47), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП доведена без достатніх на те доказів.

Так, з матеріалів провадження вбачається те, що суд першої інстанції у підтвердження вини ОСОБА_1 послався на наявність низки доказів: протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця ДТП, пояснення учасників ДТП, рапорти інспекторів поліції, диск із відеозаписом події, але суд взагалі не мотивував ці докази: чи вони доводять вину, чи не доводять, чи можливо доводять вину лише у якійсь частині, як вони узгоджуються чи не узгоджуються між собою. Диску із відеозаписом події не дано взагалі жодної оцінки.

Отже, суд апеляційної інстанції вимушений констатувати те, що місцевий суд лише навів перелік доказів, які на його думку доводять вину ОСОБА_1 , проте взагалі не надав цим доказам будь-якої оцінки та аналізу.

Таким чином, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 є немотивованою, а тому не може залишатись в законній силі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду в порушення ч.2 ст.283 КУпАП у мотивувальній частині постанови відносно ОСОБА_1 взагалі не виклав встановлене при розгляді справи формулювання правопорушення, щодо ОСОБА_1 , визнаного місцевим судом доведеним.

Вказане порушення вимог ч.2 ст.283 КУпАП є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги адвоката Прядки В.М. в інтересах ОСОБА_1 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 в суді першої інстанції, частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування з закриттям провадження за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

З врахуванням того, що подія мала місце 22.01.2022, а на день розгляду провадження в суді апеляційної інстанції - 29.04.2022 минуло понад 3 місяці та на теперішній час закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, то згідно з ч.7 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Що стосується вимог апеляційної скарги адвоката Прядки В.М. в інтересах ОСОБА_1 про те, що необхідно скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то ці вимоги не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Це ж саме стосується і вимог апеляційної скарги про допит свідків та фактичного дослідження обставин справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає до часткового, а не повного задоволення.

Що стосується вимог апеляційної скарги адвоката Прядки В.М. в інтересах ОСОБА_1 про те, що необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, то вважаю ці доводи безпідставними, оскільки апелянт у їх обґрунтування посилається на норми КАС, а правовідносини у даному провадженні регулюються нормами КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, п.7 ст.247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Прядки В.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 /сто п`ятдесят три/ грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко