Справа 688/3024/22
№ 3/688/1201/22
Постанова

Іменем України

10 листопада 2022 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонне Хмельницької області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , молодшого сержанта, начальника радіостанції зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 17 грудня 1997 року Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ),

за ч. 2 ст. 172-10, ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

13 жовтня 2022 року о 08 годині 00 хвилин молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації, начальник радіостанції зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 (структурний підрозділ військової частини НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 в умовах особливого періоду без поважних причин був відсутній під час ранкового шикування та прибув до військової частини 14 жовтня 2022 року о 08 год. 00 хв. на ранкове шикування, тобто самовільно залишив військову частину, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Також, 13 жовтня 2022 року о 08 годині 00 хвилин молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації, начальник радіостанції зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 (структурний підрозділ військової частини НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 в умовах особливого періоду відмовився від виконання законних вимог командира (начальника), а саме не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 №571 від 10.10.2022 року щодо якісного забезпечення зв`язку під час виконання заходів отримання ЗРК та супроводження колони, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушеннь визнав частково, вказавши, що не прибув на ранкове шикування до розташування військової частини НОМЕР_1 13.10.2022 року, оскільки у нього вночі різко погіршився стан здоров`я, піднявся тиск. О 10 год. 13.10.2022 року його співмешканка викликала швидку допомогу, лікарі якої зробили укол та ЕКГ, а потім відвезли до лікарні. Про вказане повідомив керівництво військової частини. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №571 від 10.10.2022 року був доведений до його відома усно 12.10.2022 року, про ознайомлення з ним підпису не ставив. У відрядження не поїхав через погіршення стану здоров`я.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Частина 2 статті 172-10 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) вчинену в умовах особливого періоду.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Тлумачення поняття «особливий період» наявне в Законі України «Про оборону України» та Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні настав з 18 березня 2014 року відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та триває по даний час.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Згідно ст.ст.11, 241, 242 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_2 своєї частини; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю). Правила громадської гігієни включають підтримання чистоти в спальних приміщеннях, туалетах та інших кімнатах загального користування, регулярне провітрювання приміщень, підтримання чистоти у місцях загального користування, а також на території розташування військової частини.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» законодавець закріпив, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до ст.ст. 29, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його.

Згідно ст.ст. 35 і 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-10, ч. 4 ст. 172-11, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме даними:

- протоколів про військове адміністративне правопорушення серії А3730 №89 від 23 жовтня 2022 року та серії А3730 №88 від 23 жовтня 2022 року, якими зафіксовано події;

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 28.03.2022 року №70 (по стройовій частині), відповідно до якого для проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 28.03.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду, а з 29.03.2022 року - на котлове забезпечення та вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 ;

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02.05.2022 року №106 (по стройовій частині), відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_1 начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду начальника радіостанції зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 ;

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.10.2022 року №571, згідно якого з метою якісного забезпечення зв`язку під час виконання заходів отримання ЗРК та супроводження колони, призначено до складу зведеного підрозділу радіостанцію Р-142Н (КАЗ-К) у складі, в тому числі, молодшого сержанта ОСОБА_1 начальника радіорелейної станції польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 ;

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2022 року №582 про призначення службового розслідування та матеріалів службового розслідування від 21.10.2022 року, в ході проведення якого встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 був відсутній на службі 13.10.2022 року без поважних причин та в його діях вбачаються ознаки адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 172-11 та ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про поважні причини відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2022 року, оскільки такі повністю спростовуються поясненнями командира відділення ОСОБА_3 від 18.10.2022 року та першого заступника командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 від 18.10.2022 року, згідно яких ОСОБА_1 в телефонному режимі о 08 год. 00 хв. 13.10.2022 року повідомив, що не з`явився на ранкове шикування, оскільки не готовий їхати у відрядження.

З наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні письмових доказів, а саме із супровідного листка №158 вбачається, що до останнього за викликом №158 прийнятим о 10 год. 13 хв. приїхала екстрена медична допомога, яка доставила ОСОБА_1 в лікувальний заклад 13.10.2022 року об 11 год. 07 хв. з діагнозом гостра реакція на стрес, що викликає об`єктивний сумнів щодо стану його здоров`я та неможливості прибуття на ранкове шикування о 08 год. 00 хв. 13.10.2022 року.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в сукупності, приходжу до висновку про доведеність винуватості молодшого сержанта ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-11, ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Визначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, їх кількість, особу правопорушника, майновий стан, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За вказаних обставин, вважаю доцільним обрати стягнення, необхідне й достатнє для попередження скоєння нових правопорушень у виді штрафу.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 33-36, 172-10 ч. 2, 172-11 ч. 4, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-10, ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя: С.В. Козачук