Справа № 545/3527/22
Провадження № 3/545/1314/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Богомолової Л.В.,
при секретарі Безгубенко Є.В.,
за участю прокурора ОСОБА_1
за участю адвоката Чапленко А.І.
розглянувши матеріали, які надійшли з Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, громадянин України, освіта вища, одружений, військовослужбовець, офіцер групи логістики (автомобільна служба), лейтенант; місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності, не судимий,
у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
встановив:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення від 12.08.2022 року, 27.07.2022 року до Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону надійшли матеріали службового розслідування військової частини НОМЕР_2 , за результатами яких вбачається наступне адміністративне правопорушення.

В ході проведення службового розслідування було встановлено порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статуту ВС ЗС України), Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 №1032 (далі за текстом Порядок), Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (далі за текстом Інструкція), Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300 (далі за текстом Положення).

Статтею 58 Статуту ВС ЗС України визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини. і

Відповідно до статті 59 Статуту ВС ЗС України командир (начальник) зобов`язаний:

-знати стан справ у дорученій йому військовій частині, вміло керувати військовою частиною, корабдем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових Завдань;

- завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти та усувати їх причини;

- встановлювати у підрозділі такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень Статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 83 Статуту ВС ЗС України начальник служби зобов`язаний: знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності, керувати діяльністю служби і бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів, підтримувати в них внутрішній порядок, знати наявність і стан, а також будову і правила експлуатації ( використання) озброєння, бойової та іншої техніки і матеріальних засобів зі своєї служби, вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірку облікових даних, в установлені термін проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів.

Статтею 95 Статуту ВС ЗСУ визначено, що начальник автомобільної служби окрім іншого зобов`язаний планувати експлуатацію автомобільної техніки, готувати наряди на щоденне її використання, здійснювати контроль за своєчасним виходом машин у рейс у справному стані і за поверненням їх у парк бригади.

Статтею 96 Статуту ВС ЗСУ визначено, що начальник служби паливно-мастильних матеріалів, окрім іншого, зобов`язаний організовувати правильну експлуатацію технічних засобів служби, роботу, пов`язану з прийманням, зберіганням і видачею підрозділам пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин і технічних засобів, а також роботу пунктів заправлення.

Відповідно до пункту 3.1.9. Положення, усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; знати наявність, стан, тактико-технічні характеристики та правила експлуатації озброєння, бойової, іншої техніки у підпорядкованих службах (службі)

Відповідно до пункту 3.2.3. Положення, начальник служби пального та мастильних матеріалів частини відповідає за:

- забезпечення частини пальним, мастильними матеріалами, спеціальними рідинами, які повинні відповідати вимогам державних стандартів і технічних умов, та технічними засобами служби, за правильне їх утримання, зберігання та витрати.

Він повинен:

-контролювати витрати пального та мастильних матеріалів, заходи проводити щодо їх ощадливої видачі у підрозділах частини;

-організовувати роботу складу пального та заправочних пунктів частини щодо приймання, зберігання та видачі пального, мастильних матеріалів та спеціальних рідин;

-проводити облік та звітність щодо пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів.

Пунктами 5, 6 та 7 Розділу І Інструкції визначено, що облік військового майна у Збройних Силах є складовою частиною бухгалтерського обліку та являє собою систему обробки та підготовки інформації, необхідної для прийняття управлінських рішень щодо забезпечення військових частин Збройних Сил матеріальними цінностями.

Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.

Облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково- номерних та вартісних показниках за відповідною (визначеною) номенклатурою.

Відповідно до пункту 1 Розділу V Інструкції, облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення, які в межах визначених обов`язків:

- керують веденням обліку військового майна за визначеною номенклатурою та документальним оформленням його руху у військовій частині;

- вживають заходів щодо усунення недоліків та порушень у питаннях ведення обліку військового майна, документального оформлення його руху у військовій частині, виявлених за результатами аудиторських перевірок (інвентаризацій), які проводились у військовій частині за напрямом діяльності;

- організовують ведення формулярів (паспортів) та своєчасність їх заповнення;

- забезпечують підрозділи військової частини бланками облікових документів по своїй службі забезпечення;

- виконують інші завдання, визначені їх посадовими обов`язками.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XI Інструкції, постановка на облік у військових частинах транспортних засобів і техніки (далі - ТЗіТ), залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил через військові комісаріати, здійснюється на підставі актів приймання-передачі транспортних засобів і техніки за формою, наведеною в Положенні про військово-транспортний обов`язок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 405).

Облік ТЗіТ, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил, ведеться окремо від основного обліку військового майна.

Пунктами 1, 2, 3 розділу XII Інструкції визначено, що приймання майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини на підставі даних, відображених у супровідних документах, зі складанням акта приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини.

У разі якщо у супровідних документах відсутні дані про вартість майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, її визначення здійснюється комісією військової частини (центру забезпечення) зі складанням акта визначення вартості майна. Вартість майна визначається відповідно до вартості аналогічних предметів вітчизняного виробництва.

Копії документів щодо оприбуткування майна, яке надійшло для військових частин як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, не пізніше наступного дня від дати поставлення його на облік направляються до відповідних служб забезпечення органів військового управління.

У випадку, коли майно, отримане військовими частинами як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, не належить до того чи іншого виду забезпечення, воно не пізніше наступного дня від дати його надходження ставиться на тимчасовий облік до служби забезпечення військової частини, визначеної наказом командира військової частини. Командир військової частини не пізніше наступного дня від дати оприбуткування направляє запит до вищого органу військового управління (за підпорядкованістю) для визначення належності майна до того чи іншого виду забезпечення. Після визначення вищим органом військового управління належності майна до того чи іншого виду забезпечення воно передається на облік до відповідної служби забезпечення військової частини (підрозділу зберігання) у встановленому порядку.

Відповідно до статті 5 Порядку, використання (зберігання) незареєстрованих транспортних засобів забороняється.

Завдання щодо організації та обліку майна автомобільної служби виконує офіцер групи логістики військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_2 .

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що облік ТЗіТ, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил та техніки, яка надійшла для військової частини НОМЕР_2 , як допомога від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, взагалі не ведеться.

Жодна одиниця автомобільної техніки, отримана військовою частиною НОМЕР_2 , в експлуатацію не введена, відповідні накази командира військової частини НОМЕР_2 відсутні, за підрозділами та відповідно водіями не закріплена. Реєстрація отриманих транспортних засобів не проведена. Дорожні листи на експлуатацію транспортних засобів не виписуються.

На момент перевірки лейтенант ОСОБА_2 станом справ у ввіреній йому сфері службової діяльності взагалі не володів, жодних облікових документів для перевірки надати не зміг у зв`язку із їх відсутністю.

Незважаючи на вищевказаний факт, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, отримана автомобільна техніка щоденно використовується посадовими особами військової частини НОМЕР_2 .

Окрім цього встановлено системні порушення вимог Статуту ВС ЗС України та нормативно-правових актів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов`язки за додержання яких, було покладено на лейтенанта ОСОБА_2 , а саме:

- не було позначено межі ділянок, які закріплені за підрозділами та не було визначено, технічними засобами охорони територія не була оснащена, будівлі парку, ворота парку не закривалися, не мали номерів;

- не були поставлені на облік ТЗіТ, залучені під час мобілізації до складу Збройних Сил України, окремо від основного обліку військового майна;

- не введена в експлуатацію автомобільна техніка, отримана військовою частиною НОМЕР_2 , та не закріплена за підрозділами та відповідно водіями. Реєстрація транспортних засобів не проведена.

- відсутні дорожні листи на експлуатацію транспортних засобів;

- відсутні облікові документи на транспортні засоби.

Встановлені перевіркою порушення допущені внаслідок систематичних порушень вимог вищевказаних нормативно-правових актів лейтенантом ОСОБА_2 .

Окрім цього, з пояснень офіцера групи логістики старшого лейтенанта ОСОБА_3 , командира автомобільного відділення взводу МТЗ молодшого сержанта ОСОБА_4 та діловода групи логістики старшого солдата ОСОБА_5 вбачається, що на посаді офіцера групи логістики проходить службу ОСОБА_2 який відповідає за автомобільну службу військової частини НОМЕР_2 .

Водночас ОСОБА_2 систематично недбало ставиться до військової служби, чим ставить під загрозу боєздатність військової частини НОМЕР_2 та можливість виконання завдань, поставлених командуванням військової частини. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 систематично не виконує свої посадові обов`язки їх виконанням фактично перекладено на інших посадових осіб військової частини, зокрема на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . На неодноразові накази щодо своєчасного та належного виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_2 не реагує, та ухиляється від їх виконання. Ці порушення неодноразово виявлялись посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та вказували на їх виправлення та недопущення їх в подальшому.

Однак усувати допущені порушення доводилось ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зв`язку із хронічною недбалістю та байдужістю до військової служби ОСОБА_2 .

Крім того, станом на 10.08.2022 у військовій частини НОМЕР_2 на військовому обліку не стоїть 16 автомобілів, що в свою чергу унеможливлює їх експлуатацію та підриває боєздатність батальйону.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_2 , який проходить військову службу на посаді офіцера групи логістики (автомобільна служба) військової частини НОМЕР_2 , вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В ході розгляду справи по суті ОСОБА_2 провину у вчиненому не визнав.
Адвокат Чапленко А.І. підтримала свого підзахисного ОСОБА_2 і зазначила, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП.
Прокурор зазначила, що всі зібрані по справі матеріали свідчать про наявність складу правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, а тому останнього слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті.
Суд зазначає, що ОСОБА_2 в судове засідання з`явився один раз, на всі виклики суду в судові засідання не з`являвся, попереджався належним чином судом та своїм захисником.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.
За змістом ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 будучи військовою службовою особою, в умовах військового стану при виконанні службових допустив ряд порушень, а саме:
ОСОБА_2 , будучи офіцером групи логістики військової частини НОМЕР_2 , завдання щодо організації та обліку майна автомобільної служби не виконував.

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що облік ТЗіТ, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил та техніки, яка надійшла для військової частини НОМЕР_2 , як допомога від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, взагалі не ведеться.

Жодна одиниця автомобільної техніки, отримана військовою частиною НОМЕР_2 , в експлуатацію не введена, відповідні накази командира військової частини НОМЕР_2 відсутні, за підрозділами та відповідно водіями не закріплена. Реєстрація отриманих транспортних засобів не проведена. Дорожні листи на експлуатацію транспортних засобів не виписуються.

На момент перевірки лейтенант ОСОБА_2 станом справ у ввіреній йому сфері службової діяльності взагалі не володів, жодних облікових документів для перевірки надати не зміг у зв`язку із їх відсутністю.

Незважаючи на вищевказаний факт, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, отримана автомобільна техніка щоденно використовується посадовими особами військової частини НОМЕР_2 .

Окрім цього встановлено системні порушення вимог Статуту ВС ЗС України та нормативно-правових актів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов`язки за додержання яких, було покладено на лейтенанта ОСОБА_2 , а саме:

- не було позначено межі ділянок, які закріплені за підрозділами та не було визначено, технічними засобами охорони територія не була оснащена, будівлі парку, ворота парку не закривалися, не мали номерів;

- не були поставлені на облік ТЗіТ, залучені під час мобілізації до складу Збройних Сил України, окремо від основного обліку військового майна;

- не введена в експлуатацію автомобільна техніка, отримана військовою частиною НОМЕР_2 , та не закріплена за підрозділами та відповідно водіями. Реєстрація транспортних засобів не проведена.

- відсутні дорожні листи на експлуатацію транспортних засобів;

- відсутні облікові документи на транспортні засоби.

Встановлені перевіркою порушення були допущені внаслідок систематичних порушень вимог вищевказаних нормативно-правових актів лейтенантом ОСОБА_2 .

Допитаний судом військовослужбовець ОСОБА_5 пояснив, що що він проходить службу в якості діловода групи логистики, на посаді офіцера групи проходив службу ОСОБА_2 , який систематично не виконував свої обов`язки та ухилявся від їх виконання, а він вимушений був їх виправляти. ОСОБА_2 не зявлявся в кабінет, в якому вони працювали, роботу не організовував, від їх запитань щодо роботи тікав і він був вимушений самостійно вчитися її робити..

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він є офіцером групи логістики та займав посаду начальника. ОСОБА_2 на його накази не реагував і свою роботу взагалі не виконував, незважаючи на всі попередження.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він тимчасово виконує обовязки офіцера групи логістики. Його попрохалидопомогти поставити автомобілі на облік, тобто виконати ту роботу, яку повинен був виконати ОСОБА_2 , який в кабінеті не появлявся, жодної документації не робив, взагалі нічого не робив.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_2 був офіцером групи логістики і все, що було пов`язано з технікою, входило в обов`язки ОСОБА_2 , який свої обов`язки взагалі не виконував. ОСОБА_2 неоднаразово викликали на нараду щодо неформлення техніки, але останній не реагував і продовжував нічого не робити.

Крім пояснень допитаних свідків, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, зокрема даними, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення від 12.08.2022 року, актом службового розслідування від 26.07.2022 року та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
При цьому суд зауважує, що відносно ОСОБА_2 складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-15 КУпАП та ОСОБА_2 був притягнутий к адміністративної відповідальності, однак не зважаючі на це продовжив ухилятися від виконання своїх безпосередніх військових обов`язків.
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, з наступними змінами, визначено загальне поняття обов`язків військовослужбовців.
Відповідно до вимог ст. 13 наведеного Статуту, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Статтею 16 цього Статуту встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є військовослужбовцем.
За ч.1 ст.172-15 КУпАП відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом № 1126-VII від 17.03.2014 року, особливий період діє в Україні з 17.03.2014 року, Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
З огляду на наведене, в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно ч.ч. 1, 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений на 2022 рік у розмірі 2481,00 грн.
Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-20, 283-289 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2465 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після вступу постанови в законну силу або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський районний суд Полтавської області.

Суддя: Л.В.Богомолова