Справа № 138/1169/22
Провадження № 33/801/830/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ясінський Ю. А.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Гримайло Катериною Леонідівною, на постанову на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130, частиною 1 статті 122-2, статтею 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області постановою від 23 серпня 2022 року визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2, статтею 124, частиною 2 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки з оплатним вилучення транспортного засобу марки «Opel Vivaro» д. н. з. НОМЕР_1 , який йому належить, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

В постанові суду зазначено, що 05 червня 2022 року о 22 год. 05 хв. в на а/д «М-21 км 415» «Блокпост» в м. Могилів-Подільському Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vivaro» д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, поїхавши далі, в подальшому, в ході переслідування поліцейським, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на перешкоду (дорожнє огородження) в результаті чого зазначений транспортний засіб та дорожнє огородження зазнало механічних пошкоджень.

Не погоджуючись із такою постановою суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 через свого захисника Гримайло К. Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а в медичному закладі він наполягав на здачі аналізу крові та сечі, проте йому було відмовлено. Крім того зазначений у протоколі пункт 2.5 Правил дорожнього руху не має відношення до даної ситуації.

В судовому засіданні адвокат Гримайло К. Л. підтримала викладене в апеляційній скарзі, підтвердила, що пояснення ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи (а.с. 13, 21), дійсно написані з його слів і відповідають дійсності, також підтвердила, що свою вину у вчинені правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 визнає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідальність за частиною 2 статті 130 КУпАП настає за дії, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 322919 05 червня 2022 року о 22 год. 05 хв. у Вінницькій області, Могилів-Подільському районі на а/д М-21 км 415, «Блокпост» було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Opel Vivaro» д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у медичному закладі, висновок лікаря № 86 від 05 червня 2022 року, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 2 статті 130 КУпАП. До протоколу додаються диск із відеозаписом, направлення, акт огляду, заява, копія постанови та протоколу. Протокол підписаний поліцейським, який його склав, підписи ОСОБА_1 відсутні, у відповідних графах зазначено «відмовився» (а. с. 7).

Із Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд не проводився (а. с. 10).

ОСОБА_1 був направлений до Могилів-Подільської ОЛІЛ 05 червня 2022 року о 10 год. 45 хв. на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови (а. с. 11).

Як зазначено у Висновку КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 червня 2022 року, ОСОБА_1 відмовився від освідування в присутності чергового лікаря, чергової медсестри та інспектора поліції (а. с. 12).

Суд першої інстанції послався на сукупність доказів, які, на його думку, свідчать про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Як доказ відмови ОСОБА_1 від проведення огляду до матеріалів справи долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, свідки відмови при складенні протоколу не залучалися.

Як видно із відеозапису, долученого до матеріалів справи, о 22 год. 06 хв. поліцейський повідомляє про ведення відеофіксації, зазначає що з автомобіля чути різкий запах алкоголю та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння , на що ОСОБА_1 каже що не згоден та просить пояснити які підстави є для проходження огляду. Протягом спілкування о 22 год. 11 хв. поліцейський знову пропонує пройти огляд на місці зупинки, на що ОСОБА_1 погоджується, однак почувши, що на посту немає Драгера, різко від`їжджає з місця зупинки та починає втікати. Поліцейський його наздоганяє після того як ОСОБА_1 на повороті не впорався із керуванням і в`їхав у дорожнє огородження. О 22 год. 22 хв. приїхав ще один поліцейський патруль та доставив ОСОБА_1 в медичний заклад. О 22 год 58 хв. лікар пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера, на що той відмовляється і повідомляє, що згодний лише здати аналіз крові та сечі, так як Драгеру не довіряє. Лікар зазначає, що підстав брати в нього аналізи немає, це можливо лише за постановою прокурора, до якого він може звернутися самостійно. ОСОБА_1 впродовж більш як 15 хвилин неодноразово (чотири чи п`ять раз) просить взяти у нього аналіз крові чи сечі і зробити аналіз, на що йому відповідають що оскільки він відмовляється від драгера, то це відмова. О 23 год. 02 хв. ОСОБА_1 відмовляється від підпису у висновку щодо результатів огляду. Поліцейські доставляють ОСОБА_1 на місце ДТП для складення адміністративних матеріалів, вилучають посвідчення водія, просять поставити підписи у складених протоколах, ОСОБА_1 відмовляється.

Отже, з огляду на зміст відеозапису, не можна стверджувати, що відмова ОСОБА_1 була беззаперечною, адже не зважаючи на те, що він вказував, що не відмовляється пройти огляд а лише не довіряє приладу Драгер, йому не було повідомлено за допомогою якого саме приладу Драгер (їх є багато різновидів і не всі дозволені МОЗ до використання) буде проведено огляд та чи є він сертифікованим, а відповідно до пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Натомість працівник лікарні повідомив йому, що взяти в нього аналізи біологічного середовища можна тільки за постановою прокурора, що є надуманим твердженням.

Отже, без встановлення яким саме приладом мали намір працівники лікарні провести огляд ОСОБА_1 , чи є він сертифікованим та чи пройшов повірку, у суду першої інстанції не було підстав робити висновок, що була дотримана законодавчо передбачена процедура огляду.

Даючи письмові пояснення поліцейському з приводу події, ОСОБА_1 також вказував, що він не погоджується пройти огляд за допомогою Драгера, а бажає здати аналізи. Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не зсувавши позицію особи яка притягується до адміністративної відповідальності, безпідставно не взяв до уваги пояснення, які той давав в момент оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с. 13, 21)

Отже, поведінка ОСОБА_1 та його позиція пройти лабораторне дослідження, - є послідовною.

Не можна покладати в основу обвинувачення за статте. 130 КУпАП і ту обставину, що ОСОБА_1 втікав від поліцейських, скоїв дорожньо-транспортну подію, оскільки за це відносно нього було складно відповідні протоколи за ч.1 ст. 122-2 та статтею 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Твердження суду першої інстанції про те, що

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, виходячи з того, що при огляді в медичному закладі не було дотримано процедури огляду на стан сп`яніння, оцінюючи в сукупності поведінку ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння, керуючись статтею 62 Конституції України, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП: відмову в установленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, а доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

Вина ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та 124 КУпАП, доведена наявними матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 322918, складеному за фактом невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу (а.с.3), протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 322920, складеному за статтею 124 КУпАП (а.с. 18), схемою ДТП (а.с.20), поясненням ОСОБА_1 , який відносно цих правопорушень будь-якої незгоди чи зауважень не висловлював (а.с.21).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 та 124 КУпАП, а в судовому засіданні апеляційного суду адвокат Гримайло К. Л. підтвердила, що в цій частині ОСОБА_1 вину свою визнає.

Відтак, суд першої інстанції припустився помилки лише при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, в іншій частині висновки суду є вірними, проте, оскільки суд не розмежував ці три правопорушення, розглянув їх в комплексі, призначив покарання за сукупністю правопорушень, в апеляційного суду немає можливості виокремити якусь частину постанови суду першої інстанції та залишити її без змін, тому, з огляду на вищевикладені мотиви, постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року слід скасувати та постановити нову: про закриття провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, та про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 та ст. 124 КУпАП.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Гримайло Катериною Леонідівною, задовольнити частково.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року скасувати та постановити нову.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 статті 122-2 та статті 124 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета