КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 357/3116/22. Номер провадження 33/824/1448/2022. Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КпАП України. Головуючий у суді першої інстанції - Буцмак Ю.Є. Головуючий у апеляційній інстанції - Дзюбін В.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 червня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м. Києва - Дзюбін В.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Сокол Іванни Анатоліївни на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2022 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець, солдат в/ч НОМЕР_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655,00 грн.

На підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за умисне, всупереч інтересам служби, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1126-VII від 17.03.2014, відповідно до п.п. 1, 17, 20 ч.1 ст. 106, ст. 112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 на території України оголошено про проведення часткової мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» № 1952-VIII від 16.03.2017 (набрав законної сили 16.04.2017) внесено зміни до глави 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо вчинення військовослужбовцями військових адміністративних правопорушень в умовах особливого періоду.

Проведеним Білоцерківською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону аналізом стану законності та заходів щодо її забезпечення у військовій частині НОМЕР_1, яка дислокується у м. Біла Церква Київської обл., у діях окремих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 встановлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу на посаді механіка-оператора апаратної інформаційно-телекомунікаційного вузла солдат ОСОБА_1 .

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів; подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, солдат ОСОБА_2 виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду, за наступних обставин

Приблизно о 19 год. 30 хв. 25.04.2022 солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1, вжив алкогольні напої та продовжив виконувати обов`язки військової служби в нетверезому стані.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Сокол Іванна Анатоліївна, яка діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, просить: постанову суддді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник Сокол І.А. зважає на те, що дана постанова винесена з порушенням норм процесуального адміністративного закону та неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.

ОСОБА_1 та захисник Сокол І.А. у засідання суду апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлялись про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомив причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляли.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

На переконання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та захисник Сокол І.А. мали достатньо часу для реалізації належних їм прав і законних інтересів у даній справі.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника Сокол І.А. на підставі доказів, що містяться в її матеріалах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі захисником Сокол І.А.; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені скаржником, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 в умисному, всупереч інтересам служби, виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчиненому в умовах особливого періоду, за фактичних обставин, установлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну та об`єктивну оцінку.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість військовослужбовцем, солдатом ОСОБА_3 , у виконанні ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто що приблизно 19 год. 30 хв. 25.04.2022 року солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1, вжив алкогольні напої та продовжив виконувати обов`язки військової служби в нетверезому стані.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України - є правильною.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Доводи апеляційної скарги захисника Сокол І.А., наведені нею за її змістом, суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необґрунтованими, надуманими та неспроможними, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають та, навпаки, спростовуються ними.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України щодо ОСОБА_1 , про що йдеться в апеляційній скарзі, - відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Сокол Іванни Анатоліївни, яка діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н