Справа №581/187/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бутенко Д.В.
Номер провадження 33/816/293/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маківського В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маківського В.О. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який працює трактористом ТОВ «Беєво»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розстрочено виконання даної постанови суду по сплаті ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн., встановивши його сплату рівними щомісячними частинами по 1417 грн. на строк дванадцять календарних місяців, починаючи його сплату з серпня 2022 року і по серпень 2023 року включно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 серпня 2022 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 27 травня 2022 року о 20 год. 40 хв., по вул. Лісова, 22 в с. Беєве він керував автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер» з відеофіксацією цієї процедури.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Маківський В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана постанова є такою, що постановлена грубим порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, оскільки під час розгляду справи суддею не було в повній мірі досліджено фактичні обставини та не надано належної оцінки дослідженим доказам.

Так, в ході розгляду справи суддею було встановлено, що сержантом поліції ОСОБА_2 до матеріалів справи було додано диск, на який було скопійовано шість відеозаписів із нагрудної камери, однак, в порушення вимог п. 4,5 Розділу II, п.2 Розділу III «Порядку застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів» Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відеофіксація події не була безперервна, відеозапис постійно зупинявся в ході складання адміністративних матеріалів, що в свою чергу дає підстави припускати про спотворення та зміни змісту вказаних записів. Крім того, працівники поліції зобов`язані були зазначати у протоколу про адміністративне правопорушення дані про технічний засіб, на який було здійснено фото та відеофіксацію і у разі відсутності на такі посилання, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Вказана думка знаходить своє підтвердження у постанові Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №524/9716/16-а.

На думку апелянта, за таких обставин, суддя не мав права покладати в основу рішення докази, які були одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Це саме стосується фотофіксації автомобіля, який належить ОСОБА_1 , оскільки вчинена вона була в гаражі останнього без отримання на те належних дозволів.

Крім того, апелянт посилається на те, що з протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що його огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, проте, з матеріалів справи, зокрема із показань останнього, вбачається, що він автомобілем не керував, коли йшов по вулиці, до нього під`їхали працівники поліції та почили стверджувати, що їм начебто стало відомо, що він, керуючи автомобілем, вчинив ДТП і, в подальшому, йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, при проведенні огляду жодного свідка залучено не було, що суперечить п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вбачається не тільки з його показань, а й з показань ОСОБА_3 , ОСОБА_4 а також сержанта поліції ОСОБА_2 та відеозаписів, які було долучені до матеріалів справи, і жодного доказу, який би підтверджував протилежне, надано не було. Однак, суддею, безпідставно, не прийнято до уваги покази ОСОБА_3 з підстав, що вона являється дружиною ОСОБА_1 , а покази ОСОБА_4 , з підстав, що він з ОСОБА_1 працює на одній роботі та має гарні товариські відносини з останнім та було зазначено, що такі покази свідків повністю спростовуються іншим доказами, а якими саме, не зазначено. В той же час, суддя прийняв до уваги покази сержанта поліції ОСОБА_2 , і це при тому, що він складав протокол про адміністративне правопорушення і фактично являється зацікавленим у тому щоб ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності.

На думку апелянта, у даному випадку не було доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази того, що він керував транспортним засобом, а тому, останній не може бути притягнутий до відповідальності за вказаним законом, що знайшло своє підтвердження у постанові Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року по справі №204/8036/16-а.

Крім того, посилаючись на ст.62 Конституції України, ст. 77 КАС України, апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена з врахуванням того, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, до нього в якості доказів було надано: пояснення, відео, акт, роздруківка, копії матеріалів. Що стосується пояснень, то не зазначено які саме пояснення були додані, якщо це пояснення ОСОБА_5 , то він не бачив хто, і на якому автомобілі вчинив ДТП, а пояснення ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки вони написані працівником поліції та були спростовані в ході розгляду справи у суді, а інших свідків, які були б опитані поліцією, немає. Акт огляду на стан сп`яніння не оскаржується, однак проведення такого огляду особи, яка не керувала транспортним засобом, було недоцільним, а що таке «роздруківка» та «копії матеріалів» - залишається невідомим, якщо це довідка за фактом ДТП чи рапорт, то не зрозуміло чому не було зазначені саме вказані документи, крім того, між довідкою і рапортом є багато невідповідностей, а саме, у довідці зазначено, що повідомлення про ДТП надійшло 27 травня 2022 року о 21 год. 21 хв. про те що 27 травня 2022 року о 20 год. 40 хв. сталася подія, а у рапорті зазначено, що повідомлення про ДТП надійшло 27 травня 2022 року о 21 год. 54 хв. про те, що 27 травня 2022 року о 21 год. 53 хв. сталося ДТП в смт. Липова Долина вул. Лісова, 22, і яке саме авто вчинило ДТП не вказано а лише зазначено, що воно невідоме. Разом з тим, у довідці зазначено, що внаслідок проведених пошукових заходів було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив ДТП на автомобілі «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , а які розшукові заходи було здійснено, не вказано, як і не вказано, на підставі чого було зроблено висновок що саме ОСОБА_1 вчинив ДТП.

Також, апелянт зазначає і про те, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було забезпечено ОСОБА_1 право на правову допомогу. З відеозаписів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і навряд чи міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак, не зважаючи на зазначене, працівники поліції відбирали пояснення у останнього і часто нав`язували йому свою думку щодо вказаної події. При цьому не було роз`яснено право на правову допомогу та не було забезпечено її надання і такі дії працівників поліції призвели до порушення права на захист і не надали змоги встановити дійсні обставини справи з дотримання всієї визначеної законом процедури, що знайшло своє підтвердження у постанові Касаційного адміністративного суд від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а.

З врахуванням вищезазначеного, апелянт вважає, що в ході розгляду справи Липоводолинський районний суд не надав належної оцінки доказам, які були надані працівника поліції, не надав оцінку чи був складений протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.254,256 КУпАП, не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та не проаналізував його позицію, як захисника Гусак В.М., внаслідок чого постановив незаконне рішення, яке повинно бути скасовано.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Маківського В.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, було встановлено суддею під час ретельного дослідження усіх обставин справи та перевірки їх доказами, а саме, на підставі протоколу серії ДПР18 № 490666 від 27 травня 2022 року, результату тестування на алкоголь газоаналізатора Alkotest 6820 із використання повіреного пристрою алкотестер «Драгер», яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння станом на 21 год. 46 хв. 27 травня 2022 року, з показником 2,18 % проміле, рапорту помічника чергового Роменського РВП ГУНП в Сумській області ГУНП в Сумській області Науменка В.В. про те, що 27 травня 2022 року о 21 год. 54 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27 травня 2022 року о 21 год. 53 хв. за адресою: Роменський район, с. Беєве, вул. Лісова, буд. 22 сталося ДТП, невідомий автомобіль врізався в стовп електропередач, внаслідок чого стовп зламався; водій авто поїхав у невідомому напрямку, довідки за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 травня 2022 року о 20 год. 40 хв., схеми до протоколу огляду місця ДТП, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовані виявлені працівником поліції очевидні ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з позитивним показником 2,18 % проміле, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0114 083 22, згідно якого газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alkotest 6820», зав. № ARJL-0303, за результатами повірки відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 «Інструкція. Метрологія. Газоаналізатори. Alkotest. Методика повірки», свідоцтво чинне до 22 квітня 2023 року, фотографій пошкодженого після ДТП автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , письмових особистих пояснень ОСОБА_1 , в яких останній зазначав про те, що 27 травня 2022 року близько 20 год. 40 хв. в с. Беєве Роменського району Сумської області по вул. Лісова, 22 керував власним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у результаті чого скоїв ДТП, а саме зітнувся з електроопорою після чого покинув місце події, перед керування автомобілем випив 200 грам горілки, заяви ОСОБА_1 від 30 травня 2022 року, в якій останній зазначив, що внаслідок ДТП він тілесних ушкоджень не отримав, письмових пояснень свідка ОСОБА_5 про те, що він 27 травня 2022 року близько 21 год. 30 хв. рухаючи додому по вул. Лісова в с. Беєве побачив поблизу будинку № 22 збитий стовп та обірвані проводи, біля стовпа ніякого транспортного засобу не було та відеоматеріалу, долученого працівниками поліції.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними та недопустимими, у апеляційного суду підстави відсутні.

При цьому, на спростування доводів апелянта, саме відеоматеріалом, який, також, було переглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки справи до розгляду, підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем та спростовуються доводи апелянта з приводу того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останній транспортним засобом не керував.

Так, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції під`їхали до особи, яка рухалась по вулиці пішки, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Поліцейські встановили анкетні дані особи, ним виявився ОСОБА_1 і після цього йому було повідомлено про надходження зі служби 102 інформації про те, що саме він безпосередньо причетний до ДТП. При цьому, ОСОБА_1 , на запитання поліцейського, підтвердив факт вживання ним алкоголю перед керуванням автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 та перед вчинення ним ДТП, а працівники поліції, за таких обставин, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора на місці зупинки і у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній погодився, процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора з позитивним результатом 2,18% проміле, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 4,5 Розділу II, п.2 Розділу III «Порядку застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів» Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки відеофіксація події не була безперервна, відеозапис постійно зупинявся в ході складання адміністративних матеріалів, то вони є безпідставними, з врахуванням того, що пристрій запису формує файли в автоматичному режимі, і їх кількох обумовлена закінченням визначеного для запису часом, однак, в цілому, відеоматеріал не можна вважати не безперервним, оскільки після закінчення кожного файлу, наступний розпочинається з продовження фіксування попередніх обставин.

При цьому, доводи апелянта про те, що визнавальні показання ОСОБА_1 не можна приймати до уваги, оскільки він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, то вони жодним чином не спростовують правильність висновків судді, оскільки факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведено зібраними у справі доказами, які у своїй сукупності підтверджують винуватість останнього.

Що стосується доводів апелянта про те, що при проведенні працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння було порушено п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки при цьому жодного свідка залучено не було, то вони є безпідставними у зв`язку з тим, під час проведення такого огляду поліцейські застосовували технічні засоби відеозапису, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, і в такому випадку, наявність свідків була не обов`язковою, що узгоджується з вимогами ст. 266 КУпАП.

При цьому, посилання захисника на те, що працівниками поліції при складанні відносно ОСОБА_1 адміністративного матеріалу не було роз`яснено останньому право на правову допомогу та не було забезпечено її надання не заслуговують на увагу, оскільки вважаючи таке своє право порушеним ОСОБА_1 не був позбавлений можливості відобразити це у протоколі під час його підписання, однак, жодних зауважень з його боку, в тому числі і щодо порушення права на захист, зазначений протокол не містить.

В апеляційній скарзі, з посиланням на постанову Касаційного адміністративного суд від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а, захисник зазначає, що відеозапис не є належним доказом по справі.

Апеляційний суд відхиляє такий довід, адже у постанові, на яку посилається апелянт, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визнав неналежним доказом відеозапис через те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідно до ст. 258 КУпАП винесена органом Національної поліції без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містила посилання на технічний засіб, яким була здійснена відеофіксація, як того вимагає ч. 3 ст. 283 КУпАП. Проте ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про те, що суддя не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то апеляційний суд з позицією судді в даному випадку погоджується, за наявності того, що при цьому було враховано те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 пов`язаний з ним гарними товариськими відносинами по місцю роботи, тобто дані свідки є заінтересованими у не притягненні ОСОБА_1 до відповідальності.

Таким чином, під час апеляційного перегляду даної справи не було здобуто доказів на підтвердження доводів апелянта і підстави для висновку, що суддею суду першої інстанції вина останнього, відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доведена не була, в апеляційного суду відсутні.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута повно, всебічно об`єктивно і будь-яких порушень при цьому апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Маківського В.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.