ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1464/22 Справа № 209/2028/22 Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 18.09.2022 року о 15.20 год. на Єлизаветівському шосе в м. Кам`янське водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.н. НОМЕР_1 , виконуючи поворот праворуч, виїхав за межі проїзної частини дороги та здійснив наїзд на перешкоду (електроопору, дерево). Внаслідок ДТП травмованих немає, автомобіль отримав механічні ушкодження, сума збитку встановлюється. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 18.09.2022 року о 15.20 год. на Єлизаветівському шосе в м. Кам`янське водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.н. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та місце пригоди покинув. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 "А" ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, 18.09.2022 року о 15.20 год. в м. Кам`янське на Єлизаветівському шосе водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, д.з. НОМЕР_1 , та був учасником ДТП, після скоєння якої вживав алкогольні напої, результат вимірювання склав 2,08 проміле, із чим він був згоден та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під фіксацію на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 "Є" ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що судом здійснено формальний підхід до розгляду справи та неповно і необ`єктивно з`ясовано фактичні обставини, оскільки не враховано належним чином його пояснення про те, що він не вчиняв ДТП і не спричинив збитків.

Зазначає, що на місці події був присутній свідок ОСОБА_2 , який все бачив, проте його не було допитано поліцейськими та судом.

Також вказує, що йому призначено надмірно суворе стягнення, яке не відповідає вимогам закону та він його не зможе виконати, оскільки воно є завідомо непомірним для нього. Також вказує, що судом не було враховано його майновий та соціальний стан, поганий стан його здоров`я, у зв`язку із яким він вимушений постійно лікуватися.

Одночасно зазначає, що позбавлення його права керування транспортними засобами та надмірний за розміром штраф позбавить його можливості відвідувати лікувальні заклади та залишить без коштів на лікування, при цьому він не працює і проживає на соціальну допомогу.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, питання про відкладення розгляду справи не порушив.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, складеними уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом алкотесту Драгер 6810, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідка ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1 .

Апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, а також у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-4 КУпАП, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Крім того, аналізуючи наявні докази, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що ними наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту Драгер 6810, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 2.08 проміле, а отже останній вжив після аварійної події за його участю алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, що відповідає диспозицій ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколів про адміністративні правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не вчиняв ДТП, то слід зазначити, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою з місця ДТП та фотокартками з місця події, а також поясненнями свідка ОСОБА_3 та частково - самого ОСОБА_1 , який зазначив, що він нібито при уникненні зіткнення з іншим автомобілем здійснив маневр відвороту праворуч та виїхав на бордюр. З наявних в матеріалах справи фотознімків з місця події вбачається, що на них зображено автомобіль з характерними пошкодження переднього лівого крила та переднього бампера зліва, а також відображено сліди від колес, які належать автомобілю ВАЗ, біля електропори з якою відбулося зіткнення, а також момент зіткнення бачив свідок ОСОБА_3 , який у поясненнях зазначив, що водій автомобіля ВАЗ при під`їзді до кооперативу почав різко гальмувати і крутити кермом та його винесло за межі дороги і він здійснив наїзд на стовп, після чого водій з місця події одразу пішов.

Крім того, факт здійснення наїзду на електропору підтверджується і відеозаписом, на якому ОСОБА_1 зазначив, що він здійснив наїзд на перешкоду, після чого покинув місце події.

Стосовно доводів апелянта про призначення непомірного для нього стягнення та неврахування його життєвих обставин, зокрема стану здоров`я та матеріального достатку, належить зазначити, що ОСОБА_1 було призначено покарання в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції більш тяжкого покарання, а саме за ч. 4 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, у зв`язку із чим менш суворе адміністративне стягнення не може бути призначене.

Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як формальні і такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця