Справа № 510/1764/22
Провадження № 3/510/1227/22

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2022 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. м.Рені Одеської області, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 17.10.2022р. о 23.15 год. в м.Рені по вул. 28 Червня (біля будівлі №245), керував автомобілем марки «Фольксваген-Гольф» із державним номерним знаком НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9 а Правил дорожнього руху України). Проходив медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (згідно висновку медичного огляду від 17.10.2022р. №83 перебував у стані алкогольного сп`яніння). Внаслідок виявленого правопорушення, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник Златі Н.С. вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнали, зазначили, що у діях ОСОБА_1 немає складу та події вищевказаного адмінправопорушення, крім того, сам факт вчинення адмінправопорушення не підтверджений жодними належними доказами, у зв`язку із чим просять у притягнення до адмінвідповідальності відмовити та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення №094828 від 17.10.2022р.; копія посвідчення водія ОСОБА_1 ; витяг із інформацією про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності; висновок медичного огляду від 17.10.2022р. №83 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; рапортами працівників поліції Маліннікової Я., Кулінського Е., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Вивчивши матеріали справи та додані до неї докази, суд приходить до висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити.
Як виходить зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 17.10.2022р. о 23.15 год. в м.Рені по вул.28 Червня, 245, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген-Гольф» держзнак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду Ренійської ЦРЛ від 17.10.2022р. №83. У зв`язку із даним фактом, на ОСОБА_1 працівником поліції ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, зібрані необхідні докази та адміністративні матеріали були направлені до суду для розгляду.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, складений відносно ОСОБА_1 , був ним особисто підписаний із відміткою «не згоден» у присутності двох свідків також працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будь-яких письмових пояснень ОСОБА_1 в матеріалах адміністративної справи немає.
ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, заперечував. Пояснив, що станом на 17.10.2022р. він працював спеціалістом-криміналістом сектору криміналістичного забезпечення СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. У позаслужбовий час він у своїх справах їздив по м.Рені та поза місцем, проїжджав блокпост на своєму транспортному засобі, а потім зупинився біля магазину по вул. 28 Червня, 245 в м.Рені, вийшов з машини та знаходився зовні транспортного засобу. До нього підійшов робітник поліції ОСОБА_4 , повідомила, що в його діях є склад ч. 1 ст. 130 КУпАП, стала складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 заперечував, йому було запропоновано проїхати до Ренійської ЦРЛ для проходження медичного огляду. Коли вони приїхали у лікарню, лікар ОСОБА_7 став складати відносно нього висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, при чому будь які дії щодо його огляду (дослідження стану руху, ходи, чіткості мовлення, швидкості реагування та виявлення відповідних реакцій) лікарем не проводилися, сама процедура медичного огляду не була дотримана, однак, незважаючи на все це, лікарем був складений висновок №83 із результатами «Алкогольное опьянение».
Захисник ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. у судовому засіданні просила закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, пояснила, що вину ОСОБА_1 не визнає, оскільки автомобілем у стані сп`яніння він не керував, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення знаходився на вулиці (тобто не в транспортному засобі), що не заборонено законодавством, автомобіль знаходився на місці й не рухався та не був заведений. Захисник також зазначила, що сам факт начебто вчиненого ОСОБА_1 адмінправопорушення жодними доказами не підтверджений, відеофіксація працівником поліції не велась, встановлення стану алкогольного сп`яніння шляхом застосування спеціального технічного засобу не проводилося та не пропонувалося до застосування, у самому же адмінпротоколі не вказано на виявлені поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Про такі відповідні ознаки алкогольного сп`яніння в адмінпротоколі поліцейським не зазначено, у зв`язку із чим складається таке враження, що працівник поліції «з першого погляду» встановила «стан алкогольного сп`яніння» ОСОБА_1 без виявлення видимих його ознак.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.
У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.
Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом № 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 7 розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
П. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки має здійснюватися у присутності 2 свідків, які у разі відмови особи від його проходження, будуть свідками такої відмови.
Наявними в матеріалах справи доказами не доведено того, що працівниками поліції зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також того, що на місці «зупинки» працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на визначення алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився. ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області не надано запису з камери нагрудного відеореєстратора поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2022р. відносно ОСОБА_1 та не зазначено причини ненадання.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.1.10 вищевказаних Правил, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Таким чином, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом. Під управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.
Згідно абзацу 4 п. 27 Постанови ПВСУ 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 від 19.12.2008 ) для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Як було встановлено в судовому засіданні, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 заперечує, сам факт управління водієм ОСОБА_1 автомобілем марки «Фольксваген Гольф» 17.10.2022р. о 23.15 год. з ознаками алкогольного сп`яніння працівниками поліції зафіксований не був, а у рапортах працівника поліції Маліннікової Я., ОСОБА_8 було обопільно вказано, що « по прибуттю на місце, вказане відповідальним, в м.Рені по вул. 28 Червня, 245 , було виявлено ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який стояв біля свого автомобіля…» , тобто на момент фіксування адмінправопорушення ОСОБА_1 не знаходився в автомобілі та не рухався на ньому.
Відповідно Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п. 3 Інструкції). Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності). Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду ( п. 4-6 Інструкції). Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 9 Інструкції). За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. (п. 15-20 Інструкції) Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. ( п. 22 інструкції).
Виходячи з вищенаведеного, працівники поліції неправомірно, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а відразу доставили його до найближчого закладу охорони здоров`я, де його огляд на стан сп`яніння було проведено з порушеннями вимог вказаної Інструкції.
Крім того, також слід зазначити і те, що, як пояснював в судовому засіданні ОСОБА_1 , у лікарні він просив відібрати в нього зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження предметом дослідження якого можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук або взагалі - кров. У цьому йому було відмовлено, технічні пристрої для визначення ступеня сп`яніння не застосовувались.
За таких умов у суду наявні сумніви щодо правильності проведення огляду на стан сп`яніння та дотримання вимог Інструкції під час заповнення висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 . У зв`язку з цим суд не може брати до уваги висновок № 83 від 17.10.2022р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, який проводився лікарем Ренійської ЦРЛ. При цьому суддя вважає, що працівники поліції допустилися помилки при фіксації правопорушення, оскільки ними не було проведено відеофіксації правопорушення та не встановлено свідків такого правопорушення, не проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння одразу після зупинки транспортного засобу (якщо така була), а огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі Ващенко проти України Європейський суд вказав, що: «обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Оскільки додані до матеріалів справи докази викликають сумніви у своїй достовірності, тому до уваги взяті судом бути не можуть, а сам порядок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції не дотриманий.
Крім того, суд зазначає, в ході розгляду справи судом були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Як пояснив свідок ОСОБА_5 17.10.2022р. він разом із іншим працівником поліції ОСОБА_6 перебував на чергуванні на блокпосту на виїзді/в`їзді до м.Рені, На той час через блокпост проїжджав ОСОБА_1 , він зупинився, спілкувався із ними і під час спілкування йому здалося, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_1 поїхав собі далі, про це ОСОБА_5 доповів начальникові ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області М.Піщанському. Згодом ОСОБА_1 було виявлено біля будинку №245 по вул. 28 Червня в м.Рені працівниками поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та доставлено його для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до медустанови, після чого на нього було складено адмінпротокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 узгоджуються із їхніми показаннями, наданими ними у рапортах від 17.10.2022р., та не протирічать одне одному.
Суду під час розгляду справи було надано копію Наказу №2154 від 18.11.2022р. начальника ГУНП в Одеській області М.Семенишина про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ГУНП в Одеській області: працівників поліції - ОСОБА_1 (звільнення зі служби в поліції); ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (попередження про неповну службову відповідність); ОСОБА_14 (сувора догана); ОСОБА_15 , ОСОБА_5 (догана); ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 (зауваження), - а також попереджено начальника ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Піщанського М.Г. про необхідність дотримання службової дисципліни. Як виходить з тексту Наказу, посадовою особою не заперечується та обставинами, виявленими під час службового розслідування, встановлено, що виявлено низку порушень службової дисципліни з боку зазначених поліцейських; встановлено факт недотримання та незнання законів, які регламентують діяльність поліції; під час збору матеріалів дисциплінарною комісією виявлено відсутність будь-якої відеофіксації надзвичайної події (порушено процедуру отримання-повернення бодікамер), складання адміністративних матеріалів та освідування правопорушника. Отже, з приводу факту складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 керівництвом ГУНП в Одеській області було визнано допущення низки порушень службової діяльності працівників, які були задіяні в інциденті із ОСОБА_1 , у дотриманні ними законодавства України та неухильному виконання його з метою забезпечення прав та свобод громадян України.
З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, оскільки не є доведеним сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 7, 19, ч.1 ст. 130, 245, п.1 ч.1 247, ст.ст. 266, 280, 283, 284-285, п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р.,-
П О С Т А Н О В И В
У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник