Справа № 932/9661/21
Провадження №3/932/5117/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, тимчасово не працевлаштованому, який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , де фактично і мешкає

за вчинення правопорушення, передбаченого, за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 855966 від 06 листопада 2021 року, близько 14 год. 15 хв. 06.11.2021 року, ОСОБА_1 перебував в районі буд № 10 на ж/м Тополя-2, без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги пп. 2 п.2.2 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Нормами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, а саме до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до підпункту 2-2 пункту 2 цієї постанови, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Суд також зазначає, що, матеріали справи про адміністративне правопорушення складаються з двох документів протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту особи, якою складено протокол та також, матеріали справи не містять ні речових, ні письмових доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 до них не долучено фото чи відео фіксації події правопорушення, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушенні ні свідки, ні поняті не зазначені.

Оскільки, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що подія правопорушення відсутня, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 44-3, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, щодо якої її винесено у десятиденний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Куцевол