Справа №: 343/2585/21
Провадження №: 3/0343/10/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2022 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря судових засідань - Бойків В.П.,

з участю захисника - адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Долина Івано-Франківської області адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адмiнiстративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем на пилорамі в ПП ОСОБА_2 , одруженого, що має середню освіту, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено за наступних обставин:

11 грудня 2021 року о 16:30 год. на автотодорозі Р-21 Долина-Хуст ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810», результат позитивний 3,33 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499956 від 11.12.2021 року, ОСОБА_1 11 грудня 2021 року о 16:30 год. на автотодорозі Р-21 Долина-Хуст, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив з`їзд у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав незначні механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не визнав та пояснив, що він працює охоронцем на пилорамі в приватного підприємця ОСОБА_2 , яка знаходиться в с.Мислівка Вигодської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області. В той день він був на роботі та вживав алкоголь. Коли приїхав його керівник і побачив, що він п`яний, то сказав їхати додому і прислати замість себе дружину. Він подзвонив до ОСОБА_7 , який раніше був сільським головою в с.Вишків, де він проживає, та та попросив забрати його додому. ОСОБА_7 приїхав з м.Долина та забрав його. Коли вони їхали в с.Вишків, по дорозі «спустило» колесо, тому автомобіль з`їхав на обочину. Так як запасне колесо в автомобілі також було «спущене», то ОСОБА_7 подзвонив до свого товариша, який приїхав за кілька хвилини і вони поїхали кудись відремонтувати колесо, а йому ОСОБА_7 сказав залишатися в автомобілі та пильнувати його. Коли вони поїхали, він пересів за кермо, а за де-який час приїхали працівники поліції і сказали йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він був дуже п`яний, також розгубився, тому продув трубку приладу «Драгер», який показав позитивний тест. Десь через 1 - 1,5 години приїхав ОСОБА_7 , який пояснював працівникам поліції, що це його автомобіль і він ним керував, однак останні його не слухали, а склали протоколи про адміністративні порушення щодо нього ( ОСОБА_1 ), хоч він жодних порушень не вчиняв, так як автомобілем не керував.

Захисник Кобилинець Т.В. додатково вказала, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так, при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності. Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Однак, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено ні відеозйомкою, ні наявними письмовими доказами. Відеозйомка починається з моменту, коли автомобіль вже стоїть на узбіччі і можливий водій знаходиться в автомобілі. При цьому працівниками поліції не задокументовано і не доведено факту порушення водієм ПДР, а тому їхня вимога щодо пред`явлення посвідчення водія є неправомірною. До матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, проте на відеозйомці не зафіксовано оголошення порядку проходження огляду та повідомлення про те, за допомогою якого засобу проводиться огляд на стан сп`яніння. Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Згідно наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року. Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, тобто він проведений з порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП. Також в порушення вимог відповідної Інструкції відеозйомка, що велася на місці події, не була безперервною. Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то він за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Враховуючи позицію ЄСПЛ, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», можна прийти до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, як і рапорт поліцейського. Наведене дає підстави стверджувати, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, не доведена, а всі сумніви, які виникають у ході розгляду справи, слід тлумачити на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Незважаючи на невизнання самим ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031657 від 11.12.2021 року (а.с. 2), з якого встановлено, що 11.12.2021 року о 16:30 год. на автотодорозі Р-21 Долина-Хуст ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою алкотестера «Драгер 6810», результат позитивний - 3,33 ‰,;

- роздруківкою даних проведення перевірки на стан сп"яніння з приладу «Драгер 6810» (а.с. 1), згідно з якою результат тесту ОСОБА_1 - 3,33 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), з якого вбачається, що огляд необхідно було провести у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, поведінка, яка не відповідає обстановці. Огляд проводився поліцейським за допомогою приладу алкотестер «Драгер 6810», результат огляду позитивний - 3,33 ‰;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.12.2021 року (а.с. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 направлено на огляд до ПНЦ КНП ІФ ОР у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук;

- відеозаписом зі службової камери поліцейського, який знаходиться на диску DVD+R (а.с. 10) та був відтворений в судовому засіданні і з якого вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію інспектора поліції в присутності 2 свідків пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту позитивний - 3,33 ‰.

При цьому суд вважає способом захисту та не приймає до уваги показання ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема відеозаписом зі службової камери поліцейського, який знаходиться на диску DVD+R та долучений до матеріалів справи.

Так, з дослідженого в судовому засіданні вказаного відеозапису встановлено, що запис вівся безперервно і на ньому містяться 3 файли з інформацією з місця події.

Зокрема, на файлі, який має назву 0-02-05-9аа34113е2аа0d7ad1610ed33304…, тривалістю 02:59 хв. зафіксовано як працівники поліції підходять до автомобіля, що знаходиться у кюветі з включеними фарами, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 .

На файлі 0000000_12174211_71, тривалістю 04:59 хв., зафіксовано наступну інформацію:

00:29 сек. - на запитання поліцейського про те, що сталось та чи він заснув, ОСОБА_1 , який знаходиться за кермом автомобіля, відповів, що його підрізали.

01:42 хв. - після повідомлення поліцейським ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складений протокол через те, що він з`їхав у кювет, він не заперечив, що не керував транспортним засобом, а тільки вказав, що він нікому нічого поганого не зробив.

04:24 хв. - дружина ОСОБА_1 повідомила, що машина зареєстрована на ОСОБА_7 , однак він йому її продав.

На файлі 0000000_12182959_0072 тривалістю 04:59 хв., зафіксовано:

00:44 хв. - на запитання поліцейського куди їхали ОСОБА_1 відповідає, що додому в с.Вишків.

При цьому суд враховує, що протягом всього часу ОСОБА_1 жодного разу не вказав, що він автомобілем не керував, факту керування автомобілем не заперечував, з результатами тесту погодився.

Присутня на місці події його дружина ОСОБА_6 також не повідомляла працівникам поліції про те, що її чоловік не керував транспортним засобом і що цей автомобіль йому не належить та своїм письмовим поясненням (а.с. 6) підтвердила факт керування ним транспортним засобом та факт проходження огляду на стан сп`яніння, який дав позитивний результат - 3,33 ‰.

За таких обставин суд вважає неправдивими її показання під час допиту в судовому засіданні в якості свідка, оскільки вона, як дружина ОСОБА_1 , безпосередньо зацікавлена в результатах розгляду справи на його користь і вказані показання спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Також неправдивими суд вважає показання свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні підтвердив версію подій, викладену ОСОБА_1 , оскільки показання даного свідка нічим не підтверджені та спростовуються відеозаписом зі службової камери поліцейського, який знаходиться на диску DVD+R (а.с. 10) та був відтворений в судовому засіданні, де зафіксовано, зокрема, інформацію ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 продав автомобіль, який потрапив у ДТП. Факт перебування ОСОБА_7 на місці події на вказаному відеозаписі не зафіксовано.

Щодо тверджень захисника про те, що працівниками поліції не задокументовано і не доведено факту порушення ОСОБА_1 ПДР, а тому їх вимога про пред`явлення документів є неправомірною, то суд не приймає їх до уваги, оскільки на час прибуття працівників поліції автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , знаходився поза межами проїжджої частини (на узбіччі), а тому в працівників поліції були законні підстави для перевірки документів водія. При цьому необхідно також врахувати, що відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Щодо стосується доводів захисника Кобилинець Т.В. про те, що відеозапис не є безперервним та не відображає відомостей про вчинення правопорушення, то суд вважає їх безпідставними, оскільки всі обставини, що мають значення для справи, зафіксовано на відеозаписі, а процесуальний закон не передбачає необхідності фіксування на відеозаписі з місця події тих обставин, які виходять за межі предмету доказування у справі.

Безпідставними є і твердження захисника Кобилинець Т.В. про те, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, оскільки згідно з свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/7811 (а.с. 9) газоаналізатор «Alcotest 6810» заводський номер АRВН-0650 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, чинність даного свідоцтва до 04.10.2022 року. Тобто, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за його згодою належним приладом, останній мав можливість, у випадку незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в медичному закладі, однак, будь-яких зауважень щодо процедури проходження і результату огляду за допомогою приладу Драгер «Alcotest 6810» чи клопотань він не заявляв.

Таким чином, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому його дії правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує ступінь його вини, майновий стан та його особу, оскільки обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особi, в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, за якою його визнано винуватим, обравши стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Що стосується справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то суд вважає, що в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову ознаку у вигляді порушення Правил дорожнього руху України із наслідками у вигляді механічного пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. За змістом даної норми закону відповідальність настає у випадку, якщо пошкоджено чуже майно.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499956 від 11.12.2021 року, ОСОБА_1 11 грудня 2021 року о 16:30 год. на автотодорозі Р-21 Долина-Хуст, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив з`їзд у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав незначні механічні пошкодження.

Жодних даних про те, що в результаті ДТП було спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні додана до нього схема місця ДТП, яка сталася 11.12.2021 року о 16:30 год. на автотодорозі Р-21 Долина-Хуст (а.с. 2), не містять.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки внаслідок ДТП завдана незначна шкода тільки автомобілю, яким він керував, а тому провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення слід закрити в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2022 року складає 496,20 грн.

На пiдставi викладеного, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень та 20 копійок) судового збору.

Штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд.

Суддя: