ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5956/21 Номер провадження 33/814/38/22Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно з постановою судді, 21.10.2021 о 16 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з НОМЕР_1 по вул. Половка, буд. 66-б в м. Полтаві перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 430 від 21.10.2021 виданий КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушеннями діючого законодавства. Зокрема, не дивлячись на те, що в нього були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, наявність яких слугує підставою для проведення огляду, працівниками поліції він був доставлений до медичного закладу, при цьому останніми не видавалось направлення для проходження такого огляду.

Також вказує, що перебуваючи на огляді в медичному закладі він був вимушений двічі продувати прилад Драгер, результати проходження огляду йому не повідомляли та не були зафіксовані зазначеним приладом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами у справі є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом за відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, протокол у справі про адміністративне правопорушення серія ААБ 18 №020456 від 21.10.2021 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , висновок КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», який складено на підставі акту медичного огляду особи №430 щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, записи з бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та щодо обставин проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, які не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається фіксація працівниками поліції всіх обставин правопорушення від приїзду поліцейських на місце ДТП, подальше спілкування з працівниками поліції, під час якого виникла підозра щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, до направлення до медичного закладу, проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу за його результатами.

Посилання апелянта на те, що його було не повідомлено про результати його медичного огляду спростовуються долученими відеозаписами.

Так, на відеозаписі о 17:44 год., після продування на алкотестері, медичним працівником було надано правопорушнику роздруківку з алкотестру з результатами проходження та висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений та підписав його.

Посилання щодо надання йому, начебто, розпакованого приладу для проходження огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки ані на відеозаписі, ані при підписанні висновку ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з неправомірними діями медичних працівників і не акцентував свою увагу на недотриманні процедури проходження огляду за допомогою алкотестеру.

Також, з метою з`ясування всіх обставин справи та перевірки обґрунтованості доводів апеляційної скарги, апеляційним судом було витребувано акт медичного огляду №430, на підставі якого черговим лікарем був складений висновок щодо результатів медичного огляду.

Так, в зазначеному акті мається назва приладу, дата його повірки та результати огляду - як первинного, здійсненого о 17:24 год., із зафіксованими показниками 1,98% проміле, а також повторного огляду о 17:42, з результатом 2,07% проміле.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я не заслуговують на увагу і не можуть розцінюватись як недотримання процедури направлення водія на огляд до медичного закладу, оскільки вказане направлення в разі згоди останнього на проходження огляду в медичному закладі залишається в цьому ж закладі та є правоdjю підставою для проведення медичними працівниками такого огляду, відповідно в разі незгоди особи проходити огляд - долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим видане працівниками поліції направлення залишилося в медичній установі.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неповноти та фрагментарності відеозапису, приєднаного до матеріалів справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення зазначених доводів, враховуючи, що відеозаписами зафіксовано весь перебіг подій, пов`язаних з скоєним правопорушенням - як з моменту приїзду поліцейського патруля внаслідок дорожньої пригоди, урегульованої на місці самими учасниками, так і подальше спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , висловлену ними пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння та безпосередньо сам процес проходження такого огляду в медичному закладі, з складанням протоколу за його результатами.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються твердження апеляційної скарги про те, що водієм ОСОБА_1 не вчинялось правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна