Справа№672/202/22
Номер провадження 3/672/113/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 02.04.22 р., о 22 год. 20 хв. він керував транспортним засобом марки Фольксваген Гольф д/н НОМЕР_1 на 24 км. автодороги Р-50 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Захисник Столяр М.В. подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просить провадження у справі закрити. Посилається на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з тих підстав, що його клієнту ставиться у вину порушення п.2.5 ПДР України, тобто відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чого він не вчиняв, а навпаки такий огляд пройшов, однак не погодився із його результатами. Крім того, вказує, що процедура проведення такого огляду була порушена.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суддя приходить до такого висновку.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення встановлюються серед іншого: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків…, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та було встановлено, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння 0.85 %, що підтверджується роздруківкою алкотестера (а.с.6).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається що водій із вказаним результатом не погодився (а.с. 4).

Оскільки ОСОБА_1 із результатами такого огляду не погодився, він був доставлений до медичного закладу, де знову ж пройшов такий огляд і було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння 0.86 проміле, що підтверджується висновком Ярмолинецької ЦРЛ (а.с.7).

Також з дослідженого суддею відеозапису вбачається, що після огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки останній не погодився із таким результатом, внаслідок чого був доставлений до медичного закладу де повторно пройшов такий огляд (а.с. 12).

Однак, при складанні вказаного протоколу працівником поліції не враховано наступне.

Норми ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетними (тобто такими, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилають для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту(частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.

Не зазначення у протоколі змісту норми відповідного закону чи підзаконного акту, у порушенні вимог якої обвинувачується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.

Отже, в даному випадку має бути зазначену відповідний пункт ПДР України, порушення якого ставиться у вину особі.

Виходячи із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 02.04.2022 року, у вину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.5 ПДР України.

У відповідності до п.1.10 Розділу 1 Загальні положення ПДР України визначено, що: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.2.5 Розділу 2 ПДР України: Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Натомість п.2.9 «а» 5 Розділу 2 ПДР України передбачено, що: Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Отже, у даному випадку, оскільки було констатовано факт керування водієм в стані алкогольного сп`яніння, то притягнення його до адміністративної відповідальності можливе лише на підставі порушення п. 2.9 «а» ПДР України.

В той же час, порушення п.2.5 ПДР України може ставитись у вину особі у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння чи у разі проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та незгоди із його результатом і відмовою у подальшому пройти такий огляд в медичному закладі.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

За таких обставин, справу у провадженні слід закрити, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 266, 284, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - в провадженні закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вилучене посвідчення водія повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Суддя: