справа № 761/7967/22 головуючий у суді І інстанції Макаренко І.О.
провадження № 33/824/3829/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок, роз`яснено ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 28 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку направила апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просила скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

У апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначає, що копію оскаржуваної постанови не отримувала.

Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апелянт вказує на те, що копію оскаржуваної постанови не отримувала. 30 вересня 2022 року через канцелярію суду представником апелянта подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак, такої можливості представникові надано не було, а відтак, останній не володів інформацією щодо прийнятого судового рішення. Зазначає, що 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» було подано клопотання про повідомлення про стан розгляду справи. Наголошує, що систематично відслідковуючи ресурс Єдиний державний реєстр судових рішень 27 жовтня 2022 року їй стало відомо про прийняття оскаржуваної постанови, яка була оприлюднена в реєстрі 20 жовтня 2022 року. Також вказує про те, що 25 листопада 2022 року нею направлено заяву про видачу постанови та про інформування і надання доказів направлення їй постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Шевченківським районним судом м. Києва 27 вересня 2022 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 27 вересня 2022 року та закінчився 06 жовтня 2022 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи апеляційна скарга вперше була подана ОСОБА_1 до суду першої інстанції 28 жовтня 2022 року (а.с.26-46).

Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року було відмовлено ОСОБА_1 в поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва 27 вересня 2022 року. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с.49-51).

28 листопада 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Києва 27 вересня 2022 року (а.с.55-78).

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту отримання особою постанови суду чи оприлюдненням такої постанови в ЄДРСР.

Посилання апелянта на те, що 30 вересня 2022 року захиснику ОСОБА_1 не надали матеріали справи для ознайомлення апеляційний суд оцінює критично, як такі, що не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

При цьому апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи.

Заява адвоката Старика Ярослава Івановича, який діяв в інтересах ОСОБА_1 , про ознайомлення з матеріалами справи, не містить жодних відміток чи резолюцій щодо обмеження права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на ознайомлення з матеріалами справи (а.с.21).

Отже, стороною апелянта не наведено жодних поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_1 можливість в період з 27 вересня 2022 року ознайомитися з матеріалами справи чи звернутися до суду для отримання копії постанови з метою дотримання строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта що секретарем судового засідання у телефонному режимі повідомлено їй про те, що справа 27 вересня 2022 року не розглянута, оскільки вказане посилання не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, реалізувала право щодо подання клопотань та пояснень до початку судового засідання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження та належним чином повідомлена про наявність провадження в справі про адміністративне правопорушення, не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустила такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи повторне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних нових доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення апелянта, чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу вчасного оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду з апеляційною скаргою.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок, роз`яснено ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко