Справа № 529/100/22
Провадження № 3/529/48/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року смт Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - адвоката Нагайника М.Г.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2022 року о 17 год. 50 хв. по вул. Незалежності в смт Диканька Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 32213, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлено за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та проведений зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Результат огляду позитивний і складає 1,54 проміле, тест № 899 від 10.02.2022. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 10 лютого 2022 року він цілий день знаходився вдома, у нього в гостях була кума ОСОБА_2 . Спиртних напоїв у цей день він не вживав. Близько 17 години ОСОБА_2 попрохала, щоб він звозив її у магазин за продуктами харчування, що він і зробив. У його фактичному володінні та у власності є автомобіль ГАЗ 32213, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . За технічним паспортом цей автомобіль йому не належить, однак він його фактично купив і цей транспортний засіб знаходиться у його постійному володінні та користуванні. На цьому автомобілі він підвіз куму ОСОБА_2 до магазину, зачекав доки вона зробить покупки та потім вони поїхали в напрямку його житла. Повернувши з головної дороги біля нараджівського магазину, він побачив відповідний сигнал поліцейського автомобіля та зупинився. ОСОБА_1 вказав, що перед цим він їхав згідно з Правилами дорожнього руху, вимог яких абсолютно не порушував. Причину зупинки поліцейські пояснили тим, що він нібито не включив поворот біля магазину "Орхідея" в смт Диканька Полтавської області, на що він не погодився, так як такого порушення не допускав. До цього часу поліцейські так і не склали стосовно нього протоколу про те, що він нібито проїжджаючи того вечора повз магазин "Орхідея" не включив поворот. Після цього, працівники поліції сказали, що мовби чують від нього запах алкоголю і запропонували продути Драгер, на що він спочатку не погоджувався, оскільки вважав на той час, і вважає нині, що його зупинили незаконно, а тому всі подальші дії поліцейських були незаконними. Очевидно, що із-за цієї, несправедливої на його думку, ситуації він був на нервах. Однак, знаючи, що є тверезим, дещо заспокоївшись, він продув Драгер. Поліцейський сказав, що прилад показав 1,54 проміле алкоголю. Він роздратувався, так як такого не могло бути, адже він був тверезий. Він неодноразово повторював поліцейським, що не згодний з показниками Драгера, однак вони склали стосовно нього адміністративний протокол. Він був злий на поліцейських, не погоджувався з результатами Драгера та їхнім протоколом, через що і відмовився його підписувати. ОСОБА_1 вказав, що після його неодноразових усних заяв і повідомлень поліцейським про те, що він не пив і не згодний з результатами Драгера, поліцейські жодного разу не запропонували йому пройти огляд у лікарні, ніякого направлення на такий огляд в лікарні при ньому поліцейськими не виписувався, йому не оголошувався і не пропонувався. Роздруківку з результатами продуття Драгера при ньому поліцейські не роздруковували і йому для огляду, ознайомлення чи для підпису не надавали. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння при ньому також не складався, на підпис йому не надавався. Працівники поліції жодного разу не роз`яснили йому його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, які йому в подальшому роз`яснив вже його адвокат.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Нагайник М.Г. в судовому засіданні вказав, що працівники поліції, в порушення вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" та з перевищенням своїх службових повноважень, незаконно та безпідставно зупинили автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . На відеозаписах, наданих поліцейськими, не зафіксовано факту порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху у вигляді не подання сигналу повороту світловими показчиками біля магазину "Орхідея" в смт Диканька Полтавської області, на що, як на причину зупинки, посилалися поліцейські. ОСОБА_1 також заперечував таке порушення правил дорожнього руху. Протокол за фактом такого порушення поліцейськими не складався. На відеозаписах зафіксовано розмову поліцейських про те, що вони самі сумніваються у допущенні ОСОБА_1 цього порушення та у його фіксації. Тобто, дії працівників поліції щодо зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 були незаконними, а тому і всі подальші їхні дії, в тому числі і щодо складення відповідних документів, є незаконними. Протокол про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом, так як у протоколі і у фабулі правопорушення, викладеній у цьому протоколі, зазначено, що ОСОБА_1 керував в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом ГАЗЕЛЬ-32213, д.н.з. НОМЕР_2 . 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 таким транспортним засобом взагалі не керував, а керував саме транспортним засобом ГАЗ 32213, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Як перед складенням, так і під складення адміністративного протоколу, працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Тобто, протокол складено з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, згідно якої при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів від 10.02.2022 не є належним та допустимим доказом, так як незаконно та безпідставно складений поліцейським Темченком С.І., хоча процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та складення адміністративного протоколу здійснював інший поліцейський - ОСОБА_4 . У цьому Акті також вказано неіснуючі ознаки алкогольного сп`яніння такі як "зміна забарвлення обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності", які не відповідають ознакам, визначеним п. 3 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме "різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя і поведінка, що не відповідає обстановці". У зазначеному вище Акті взагалі не заповнена графа "З результатом згоден", що підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що при ньому цей Акт не складався та на підпис не надавався. На відеозаписах також не зафіксовано процедуру складення цього Акту. Другий примірник зазначеного Акта ОСОБА_1 не надавався. Роздруківка із алкотестера не є належним та допустими доказом, так як на відеозаписах, наданих поліцейськими, не зафіксовано роздруковування результатів продуття Драгера, на цій роздруківці відсутній підпис ОСОБА_1 та відсутній запис про те, що він відмовився від її підпису. У роздруківці з алкотестера не вказано до якого саме протоколу вона відноситься. У цій роздруківці зазначено, що тест проведено о 18 год. 05 хв., а на відеозаписі під № 4 звук фіксації результатів продуття Драгера ОСОБА_1 зафіксовано у зовсім інший час, а саме о 18 год. 01 хв. 35 сек. На відеозаписі під № 5 відповідний звуковий сигнал алкотестера взагалі зафіксовано у зовсім інший час, а саме о 18 год. 01 хв. 42 сек. Зазначена у роздруківці з алкотестера температура повітря, при якій проводилося тестування, а саме + 12,0 градусів по Цельсію, не співпадає з температурою, показники якої надані Полтавським обласним центром з гідрометеорології від 21.03.2022 та родруківки з інтернет-сайт "Sinoptik", а саме від 3 до 4 градусів по Цельсію. На відеозаписах не зафіксовано екран алкотестера з показником 1,54 проміле, чути лише озвучування цієї цифри поліцейським. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препратів, що знижують увагу та швидкість реакції не є належним та допустимим доказом, так як не містить усіх необхідних реквізитів документа, у ньому зазначені неіснуючі ознаки алкогольного сп`яніння, не вказано назву, номер спеціального технічного засобу за допомогою якого проводився огляд, який би був дозволений до застосування МОЗ та Держспоживінспекцією України. На відеозаписах не зафіксовано ким, коли та при яких обставинах складено це Направлення. Після продуття алкотестера Драгер, ОСОБА_1 категорично не погодився із його результатом, однак поліцейські не запропонували йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Тобто, огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проведений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є недійсним. Надані поліцейськими відеозаписи не є безперервними, а містяться на 26 окремих фрагментах відеозаписів. Записи про одні і ті ж події зафіксовані на двох бодікамерах поліцейських, та з розбіжністю у часі в 3 хвилини 26 секунд. Крім того, ці відеозаписи не завірені електронним підписом. Акт вилучення посвідчення водія та довідка щодо непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не являються доказами вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилаючись на вказані обставини, відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адвокат Нагайник М.Г. просив закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що вона являється кумою ОСОБА_1 10 лютого 2022 року вона цілий день була в гостях у ОСОБА_1 . Спиртних напоїв вони не вживали. Близько 17 години вона попрохала ОСОБА_1 відвезти її до магазину, щоб купити продукти харчування. Повертаючись назад додому, біля магазину "Вікторія" в смт Диканька Полтавської області ОСОБА_1 зупинився на вимогу працівників поліції. Причину зупинки поліцейські пояснювали тим, що нібито ОСОБА_1 порушив якісь правила дорожнього руху. ОСОБА_1 почав з ними сперечатися, казав, що нічого не порушував. При цьому був емоційний та збуджений. Після цього, поліцейський сказав, що у нього є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння і запропонував йому продути алкотестер. ОСОБА_1 не погоджувався, казав, що він нічого не порушував і дії поліцейських незаконні. Через деякий час ОСОБА_1 таки продув алкотестер і зі слів поліцейського вона почула, що ОСОБА_1 нібито був п`яний по показнику алкотестера. ОСОБА_1 неодноразово казав поліцейським, що він тверезий та не погоджувався з результатами алкотестера. Пізніше приїхав батько ОСОБА_1 та забрав автомобіль. ОСОБА_1 так і не погодився із результатом алкотестера, у зв`язку із чим і відмовився від підпису протокола. Свідок ОСОБА_2 вказала, що при ній працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що 10 лютого 2022 року йому зателефонував син ОСОБА_1 та попрохав приїхати і забрати автомобіль, так як його зупинили поліцейські та склали стосовно нього адміністративний протокол за нібито перебування у стані алкогольного сп`яніння. Приїхавши на місце, він побачив ОСОБА_1 , який був абсолютно тверезий, однак знервований, так як поліцейські стосовно нього склали адміністративний протокол. Свідок вказав, що він забрав автомобіль та поїхав додому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника - адвоката Нагайника М.Г., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується наступною дослідженою в судовому засіданні сукупністю доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 10.02.2022 серії ДПР18 № 160760, відповідно до якого 10.02.2022 о 17 год. 50 хв. по вул. Незалежності в смт Диканька Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Газель 32213, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлено за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та проведений зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Результат огляду позитивний і складає 1,54 проміле, тест № 899 від 10.02.2022.

- результатами тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу Drager 6810, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становив 1,54 проміле, тест № 899 від 10.02.2022.

- відеозаписами із відеореєстратора та нагрудної бодікамери поліцейського від 10.02.2022, на яких зафіксовані керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження цією особою огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager із фіксацією цієї процедури із застосуванням технічних засобів відеозапису, результат огляду якого показав 1,54 проміле.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена належними та допустимими доказами.

Твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника про незаконність та безпідставність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та відповідно у зв`язку із цим незаконність дій поліцейських щодо складення адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та доданих до нього документів, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" одними з підстав для зупинки поліцейськими транспортного засобу є порушення водієм Правил дорожнього руху або інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

З відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що підставою зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало порушення останнім Правил дорожнього руху у вигляді не подання сигналу повороту світловими показчиками. З відеозаписів вбачається, що працівники поліції представилися ОСОБА_1 та назвали причину зупинки транспортного засобу, тобто зупинка транспортного засобу була здійснена не безпідставно.

Твердження ОСОБА_1 та його представника про безпідставність зупинки транспортного засобу та нескладення поліцейськими протоколу чи постанови про адміністративне правопорушення щодо неподання ОСОБА_1 сигналу повороту світловими показчиками, судом у даному випадку не приймається до уваги, оскільки з урахуванням фактичних обставин справи, такі твердження не спростовують доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 та його представника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом, так як у протоколі і у фабулі правопорушення, викладеній у цьому протоколі, зазначено, що ОСОБА_1 керував в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом ГАЗЕЛЬ-32213, д.н.з. НОМЕР_2 , а насправді 10.02.2022 ОСОБА_1 керував саме транспортним засобом ГАЗ 32213, д.н.з. НОМЕР_2 , суд вважає необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до наданої суду ОСОБА_1 копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 має марку ГАЗ та модель 32213.

Суд враховує те, що у народі транспортний засіб ГАЗ більш відомий як ГАЗЕЛЬ. При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_1 як на відеозаписах з бодікамер поліцейських, так і у судовому засіданні не заперечував той факт, що він 10 лютого 2022 року у момент зупинки поліцейськими керував саме транспортним засобом з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 . Таким чином, враховуючи вказані обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що зазначення поліцейським у протоколі простонародної, а не офіційної назви автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , при правильному зазначенні при цьому моделі та державного реєстраційного номера цього транспортного засобу, та визнання самим ОСОБА_1 факту керування саме цим автомобілем, не може бути достатньою та належною підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом у справі.

Нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не призвело до суттєвих порушень прав останнього, оскільки права, передбачені у цих правових нормах, були ним реалізовані в судовому порядку, зокрема право на правовий захист.

Твердження представника ОСОБА_1 про те, що роздруківка із алкотестера не є належним та допустимим доказом, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, виходячи з наступного.

Доводи щодо розбіжності у декілька хвилин у часі звукового сигналу щодо визначення результату тестування ОСОБА_1 за допомогою Драгера, зафіксованому у роздруківці та на відеозаписах з бодікамер поліцейських, не впливають на оцінку судом обставин керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, з дослідженої судом роздруківки з приладу Драгер вбачається, що рівень алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становив аж 1,54 проміле, що означає досить сильне алкогольне сп`яніння. Твердження його представника про сумнівність показника у 1,54 проміле, адже на відеозаписі його не видно, судом не береться до уваги, так як із відеозапису вбачається, що весь процес проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгера зафіксований на відеозаписі, який вівся безперервно. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто постійно дивився на екран приладу Драгер та бачив результат, який на ньому висвітився. На відеозаписі ОСОБА_1 жодного разу не сказав, що на екрані Драгера висвітився зовсім інший показник, а не той, що озвучив поліцейський та який вказаний у роздруківці з Драгера та протоколі про адміністративне правопорушення. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 лише говорив про те, що він тверезий, Драгер не міг показати стан алкогольного сп`яніння, так як перед тим як сісти за кермо він не вживав спиртне. При цьому, ОСОБА_1 говорив, що вживав спиртне вранці. Можливі розбіжності у температурі повітря, при якій проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, та відсутність підпису ОСОБА_1 у роздруківці з Драгера не спростовують показники алкоголю у видихуваному ним повітрі аж 1,54 проміле, тобто не спростовують факт керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також вважає необґрунтованими твердження про недійсність проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгера, так як він категорично не погодився з його результатами, а поліцейські не запропонували пройти такий огляд у медичному закладі, адже із відезаписів вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу поліцейські неодноразово роз`яснювали, що він може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або за допомогою Драгера, або у медичному закладі у м. Полтаві. ОСОБА_1 сам погодився на те, щоб пройти такий огляд саме за допомогою Драгера. Із відеозаписів вбачається, що після проходження такого огляду на Драгері, ОСОБА_1 не говорив поліцейським про те, що він хоче пройти такий огляд також у медичному закладі, він лише говорив, що тверезий і результати неправильні. Тобто, фактично оспорюючи результати Драгера, ОСОБА_1 при цьому не вжив жодних заходів для того, щоб їх спростувати медичним висновком, хоча мав реальну можливість та достатньо часу ще перед складенням протоколу заявити поліцейським про бажання пройти огляд на стан сп`яніння саме у спеціалізованому медичному закладі.

Суд зауважує, що наявні у матеріалах справи Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів від 10.02.2022 та Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препратів, що знижують увагу та швидкість реакції дійсно не містять всіх необхідних реквізитів та відомостей, однак вони не являються єдиними доказами вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у них лише фіксувалися дані, встановлені у процесі оформлення вчиненого правопорушення, тому суд досліджує їх у сукупності з іншими доказами у справі, за допомогою яких саме зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і саме у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не погоджується з доводами представника ОСОБА_1 про неналежність та недопустимість доказу у вигляді інформації, яка зафіксована на DVD-R диску, наданому суду поліцейським, який складав протокол, з таких підстав.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений працівником поліції до матеріалів провадження в якості доказу DVD-R диск з відеозаписами обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Крім того, під час судового розгляду справи, учасниками справи, зокрема ОСОБА_1 , походження вказаного відеозапису не оспорювалось, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не заперечував, що саме він зображений на відеозаписі.

Розбіжності у часі у декілька хвилин на відеозаписах з двох бодікамер поліцейських не спростовують достовірності інформації, відображеної на цих відеозаписах, які були оглянуті та досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена належними та допустимими доказами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому обставини зазначені в ч. 2 ст. 33 КУпАП судом не враховуються.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, вказане правопорушення являється грубим порушенням водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, приходжу до висновку, що за вчинене ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для попередження вчинення ним подібних правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 496,20 грн, як з особи, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 266, 268, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2022 року.

Суддя О.С. Кириченко