Провадження 3/127/7530/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 1732 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

23.09.2022 старшим інспектором СПДП Вінницького РУП капітаном поліції О. Бурлаком складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428352. З даного протоколу вбачається, що «23.09.2022 о 19 год. 30 хв. по АДРЕСА_2 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка, а саме ображала нецензурною лайкою, чим могла спричинити психічну шкоду здоров`ю», тим самим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що квартира АДРЕСА_3 , в якій проживає її колишній чоловік ОСОБА_2 , належить їм на праві спільної сумісної власності. Однак, після розлучення вона вимушена була піти з сином з квартири через неможливість спільного проживання разом із ОСОБА_2 . Проте в даній квартирі знаходяться її речі, син періодично ночує, вона періодично навідується. ОСОБА_1 повідомила, що 23.09.2022 прийшла до квартири щоб забрати деякі власні речі, через деякий час в квартиру прийшов ОСОБА_2 із незнайомою їй жінкою, яка, як виявилось, зайняла кімнату сина, в результаті чого і виник конфлікт. Однак, ніякого насильства, чи то фізичного, чи то психологічного характеру відносно ОСОБА_2 вона не вчиняла, натомість погрози лунали саме в її бік, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Приленський І.Г. вказав, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Повідомив, що 23.09.2022 дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, відбулась словесна перепалка, у зв`язку із чим було викликано працівників поліції, які в подальшому склали протоколи про адміністративні правопорушення як відносно ОСОБА_1 , так і відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП. Також захисник зазначив, що причиною конфліктів у колишнього подружжя, зокрема, є їх майно, що є у спільній сумісній власності, яке було предметом поділу в суді і з приводу чого вже ухвалено рішення, а також те, що ОСОБА_2 потайки виписав з квартири, співвласником якої є ОСОБА_1 , її та їх спільного сина. Жодного насильства, зокрема психологічного характеру, ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 не вчиняла. Захисник просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Клопотання про відкладення судового засідання від потерпілого не надходило.

Враховуючи, що неявка потерпілого в судове засідання не перешкоджає розгляду справита наявність в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 , приймаючи до уваги думку ОСОБА_1 та її захисника, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність потерпілого.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягне настання адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428352 від 23.09.2022 вбачається, що 23.09.2022 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , було вчинено домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , яке виразилось у словесних образах із застосуванням нецензурної лексики у його бік, чим ОСОБА_1 могла спричинити психічну шкоду здоров`ю ОСОБА_2 .

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих 23.09.2022 старшому інспектору СПДП Вінницького РУП капітану поліції О. Бурлаку, вбачається, що 23.09.2022 близько 19 год. 30 хв. його колишня дружина - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила конфлікт на побутовому ґрунті, а саме через розподіл їх спільно нажитого майна. В результаті словесного конфлікту ОСОБА_1 ображала його нецензурними словами, на зауваження не реагувала, здійснювала фото та відео фіксацію без його дозволу та в подальшому, на думку ОСОБА_2 , розповсюджує в соцмережах.

Надані суду 21.10.2022 ОСОБА_2 письмові пояснення суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з їх змісту, вони надані стосовно зовсім іншої справи про адміністративне правопорушення, а саме справи № 127/22123/22. Хоча події по справі № 127/22123/22 і події, що є предметом розгляду даної справи, взаємопов`язані, однак у розумінні ст.ст. 256, 283 КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи відносно якої складено протокол та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Старшим інспектором СПДН ВП ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції О.Бурлакою 23.09.2022 було проведено спілкування/бесіду із ОСОБА_2 для оцінки ризиків за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства.

При цьому ОСОБА_2 на усі запитання надав відповідь «ні», крім питання № 8: «Чи кривдник схильний до сильних та/або постійних ревнощів та чи контролює більшу частину повсякденного життя постраждалої особи?», на що відповів «так».

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства не вбачається, що дії ОСОБА_1 , а саме словесні образи, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, спричинили чи могли спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди його психічному здоров`ю. Існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю ОСОБА_2 не встановлено. Рівень небезпеки визначено - «низький». Проте за наслідками проведених працівником поліції оцінювань ризиків для постраждалих від домашнього насильства, ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 093843 строком на десять діб.

Водночас, терміновий заборонний припис стосовно кривдника відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству і виноситься лише у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Крім того, судом звернуто увагу й на те, що поліцейським встановлено максимальний строк дії термінового заборонного припису 10 діб при визначеному «низькому» рівні небезпеки.

Судом прийнято до уваги, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки, не передбачені формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства. Водночас, в такому випадку Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України МВС України 13.03.2019 № 369/180 і зареєстрованим в МЮУ 02.04.2019 за № 333/33304, передбачено внесення поліцейським уповноваженого підрозділу поліції відповідного запису у відповідній позиції форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Водночас, з форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яка міститься в матеріалах справи, не вбачається запис поліцейського уповноваженого підрозділу поліції у позиції «Зауваження поліцейського уповноваженого підрозділу поліції щодо будь-яких інших чинників/обставин, які підвищують/знижують рівень загрози життю та здоров`ю постраждалої особи» про наявність будь-яких інших чинників/обставин за результатами оцінки ситуації, які можуть вплинути на рівень небезпеки (ризику) вчинення домашнього насильства, їхні можливі наслідки, не надано будь-яких інших зауважень.

З матеріалів справи не вбачається, що поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважав, що ОСОБА_2 потребує, в даному випадку, психологічної допомоги. Доказів того, що було проінформовано у зв`язку із необхідністю надання такої допомоги ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку уповноважений орган (установу) у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що вони не містять жодних доказів,обов`язок щодо збирання яких у відповідності до ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, на підставі яких суд міг би встановити чи було вчинено ОСОБА_1 адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

В ході розгляду справи судом встановлено наявність конфліктної ситуації між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу користування квартирою, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, як те вбачається зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_2 до суду і яка, зокрема, була предметом спору у цивільній справі № 127/3257/22. Водночас, факти вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства не підтверджені належними і допустимими доказами та не встановлені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо - є неналежними доказами.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши відповідно до ст. 252 КУпАП докази, наявні в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, формулювання абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП).

Таким чином, враховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1732 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи положення ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Оскільки до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 24 КУпАП, не застосовується, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, підстави для справляння судового збору з ОСОБА_1 відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 33, 38, ч. 1 ст. 1732, ст.ст. 221, 245-249, 251-252, 268, 277, 279, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: