Справа № 346/5357/21
Провадження № 3/346/155/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2021 року о 20:47 год. в с. Мишин, по вул. Грушевського, Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак « НОМЕР_2 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні заперечив з підстав, вказаних ним в письмових запереченнях, згідно з якими просить провадження в даній справі закрити, оскільки він не керував транспортним засобом та не був учасником дорожнього руху.

Зазначає, що увечері 23.10.2021 року він на своєму автомобілі виїхав з м. Коломия Івано-Франківської області в с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області. Проїжджаючи автомобільною дорогою Коломия-Косів , в с. Нижній Вербіж його зупинив односельчанин ОСОБА_2 разом зі своїм знайомим і попросив підвезти їх в с. Мишин до місця проживання, на що він погодився. Керуючи автомобілем, почув в салоні сильний запах алкоголю, на що звернув увагу пасажирів, які відповіли, що відпочивали в кафе. В центрі с.Мишин вказані особи покинули автомобіль, а він відчув гострий головний біль і був змушений прийняти лікарський засіб-аерозоль Хлорофіліпт. В подальшому, він поїхав по вул. Грушевського для того, щоб зустрітись з ОСОБА_3 та зупинився на сільському пасовищі неподалік магазину Сад гора , вимкнув двигун та світло фар. Одразу після цього він помітив як до його ТЗ ззаду під`їхав автомобіль. Працівник поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , зазначивчи, що останній керував ТЗ без світла, на законну вимогу не зупинився, а також те, що в салоні автомобіля та з ротової порожнини ОСОБА_1 відчутні запахи алкоголю. Поліцейський запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився, однак, зазначив, що вживає лікарські препарати, а саме Хлорофіліпт , який має своєрідний запах та не впливає на швидкість реакції при керуванні автомобілем. Сертифікат та свідоцтво про повірку технічного засобу працівники поліції ОСОБА_1 не надали та наголошували, що він може відмовитись від проходження огляду, що він і зробив. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складений безпідставно та нерозбірливо, з його змістом ОСОБА_1 не ознайомлювали, копію не надали. В ньому також не вказано характеристики технічного засобу, яким здійснювалась відеофіксація та зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, який до даної ситуації немає жодного відношення. Протокол складений працівниками поліції о 21:30 год. 23.10.2021 року, а в направленні на огляд водія ТЗ вказана час та дата 21:35 год. 23.10.2021 року . Крім того, в зв`язку з тим, що він був тверезий та відмовився пройти огляд на місці зупинки, працівники поліції мали доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду. Також вказав, що до працівників поліції претензій не має.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499374 від 23.10.2021 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 2);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.10.2021 року до закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ», яке виписане на ім`я ОСОБА_1 з посиланням на ознаки сп`яніння, що були виявлені у останнього, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 3);

- даними переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано момент зупинки працівником поліції автомобіля ОСОБА_1 . Також зафіксовано пропозицію працівників поліцій ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній спочатку погоджується, однак, згодом відмовляється від проведення такого на місці зупинки транспортного засобу. Проїхати в медичний заклад він теж відмовився, зазначивши, що «має право відмовитися». Крім того, на відео також зафіксовано роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 причини зупинки, його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені в останнього, повідомлення про складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 будь-яких заперечень про те, що він не керував транспортним засобом чи бажанням проїхати в медичний заклад для проведення огляду не висловлював.

Допитана в судовому засіданні 03.05.2022 року свідок ОСОБА_3 , яка є односельчанкою ОСОБА_1 , суду пояснила, що того дня вона домовилась про зустріч з ОСОБА_1 , оскільки він мав позичити їй грошові кошти. Підійшовши на місце зустрічі близько 21:00 год., вона помітила поліцейський автомобіль, який під`їхав до автомобіля ОСОБА_1 . Розмови працівників поліції з ОСОБА_1 свідок не чула, оскільки перебувала на відстані близько 15 м від них.

Допитаний в судовому засіданні 03.05.2022 року свідок ОСОБА_2 , який є сусідом ОСОБА_1 , пояснив, що 23.10.2021 року він перебував в м. Коломия Івано-Франківської області з колегою та вживали спритні напої. Біля 20:00 год. вони вирішили повернутися додому, однак, маршрутних автобусів не було. Тому вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який їх довіз до центру с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області та висадив. Зазначив, що ОСОБА_1 не вживає спритні напої, оскільки хворіє.

Допитаний в судовому засіданні 03.05.2022 року свідок ОСОБА_4 , який є односельчанином ОСОБА_1 , пояснив, що 23.10.2021 року біля 20:00 21:00 год. він повертався з магазину та помітив транспортний засіб ОСОБА_1 , до якого під`їхав поліцейський автомобіль з включеними проблисковими маячками. Працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 та почали з ним спілкуватись. Про що саме вони говорили не чув, оскільки перебував далеко від них.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, а також що передбачені у п.4 названої Інструкції, а саме наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення, зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час їх складання ОСОБА_1 відмовився від дачі письмових пояснень.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності його вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Суд вважає, що ситуація, відповідно до якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагала від нього надати детальні пояснення, щодо обставин, які призвели до таких наслідків.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

При цьому слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не надали йому сертифікат та свідоцтво про повірку технічного засобу, оскільки від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився. Крім того суд зазначає, що клопотань про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ОСОБА_1 не заявляв. Твердження про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, суд оцінює критично, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення).

Крім того, не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 , що було порушено його право на правову допомогу, оскільки будь-яких клопотань з цього приводу працівникам поліції він не заявляв. Його посилання на час складання протоколу та час в направленні на огляд водія ТЗ спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому о 22:25 год. (23.10.2021 року) зафіксовано його відмову від проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та від проведення такого в медичному закладі та не спростовують факту вчинення ним вказаного правопорушення.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення. Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір», судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст.33, 40-1, 221, 283, 284, 288-290, 294 КупАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 37993783, Банк отримувача:Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Суддя Яремин М. П.