Справа № 627/907/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2022 рокусмт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Каліберда В.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 187 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 187 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №731003 від 06.11.2022 складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що 05 листопада 2022 року близько 22 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 була відсутня за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується рапортом ст. л та поліції Лісняк В.В. Гр. ОСОБА_1 своїми діями порушила правила адміністративного нагляду, встановлені ухвалою Краснокутського районного суду.

В судовому засіданні особа, стосовно якої складено адміністративний матеріал ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона не порушували правила встановленого відносно неї адміністративного нагляду і у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час була вдома, відпочивала, бо вже була пізня година.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши та дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.187 КУпАП, суддя приходить до висновку, що даний протокол є необґрунтованим, таким, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також складений із значними порушеннями процесуальних норм.

Згідно ч. 2 ст. 7, ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. При цьому суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, а суд не вправі збирати самостійно докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

У відповідності до положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У силу приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд вказує що положення п. 22 ч. 1ст. 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Судом були досліджені матеріали адміністративної справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №731003 від 06.11.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП не визнала та в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказала мовою оригіналу «Не согласна, находилась дома»;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.11.2022, згідно яких остання також свою провину не визнала та пояснила, що близько 20 год. 05.11.2022 вона перебувала в своїй оселі та лягла спати, та на момент перевірки, а саме 22.40 год спала, а тому не чула як до неї приїхала перевірка;

- рапорти від 05.11.2022;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 05.11.2022, яка повідомила, що вона останній раз бачила ОСОБА_1 02.11.2022 та їй не відомо, чи перебувала ОСОБА_1 вдома 05.11.2022;

- ухвала Краснокутського районного суду Харківської області від 18.10.2021, згідно якої над ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік та зобов`язано останню: прибувати на реєстрацію до СПД №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області першу та третю п`ятницю кожного місяця з 09 години 00 хвилин до 12 годин 00 хвилин, до сектору превенції; заборонено виїзд за межі району в особистих справах; заборонено вихід із житлового приміщення (квартири або будинку) за фактичним місцем мешкання з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня;

- ухвала Краснокутського районного суду Харківської області від 13.10.2022, якою продовжено адміністративний нагляд стосовно ОСОБА_1 терміном на шість місяців.

На доказ своєї невинуватості ОСОБА_1 надала свої усні заперечення.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 КУпАП порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 2 ст. 187 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, а в разі, якщо за обставинами справи з урахуванням особи порушника застосування цих заходів буде визнано недостатнім, - адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

При цьому суддя наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а лише фіксує обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені доказами долученими до протоколу.

Будь-яких інших об`єктивних доказів вини гр. ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії`від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не є належним доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП, адже, враховуючи всі наведені вище доводи та наявні на їх підтвердження докази, всі зафіксовані в протоколі відомості повністю спростовуються та є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9,22,33,124, 221,247, 283,284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 187 КУпАП України - закрити, на підставі п. 1 ч. 1ст. 247КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд Харківської області.

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА