Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/427/22

Провадження № 3/152/216/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лиська В.П., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, особу встановлено по паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданому 12.11.2018, РНОКПП НОМЕР_2 ,

- за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №099659 від 16.05.2022: « ОСОБА_1 15.05.2022 о 23 годині 40 хвилин в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області по вул. Героїв Майдану керував автомобілем «OPEL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в КНП «Шаргородська міська лікарня», результат огляду 1,30%0, чим порушив пункт 2.9 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав і пояснив, що 15.05.2022 приблизно о 22 годині він приїхав на заправку «ЛОН» м. Шаргород заправити автомобіль. Після заправки автомобіля він зайшов в кафе, що знаходиться на території заправки, де побачив свого знайомого ОСОБА_2 , який з незнайомим йому чоловіком розпивав спиртні напої. ОСОБА_2 запропонував йому, приєднатися до них, поспілкуватися та випити коньяку, на що він погодився, від`їхав з території заправки, залишив автомобіль біля будівлі шиномонтажа, яка розташована рядом з заправкою «ЛОН» і підійшов до столика, за яким сиділи ОСОБА_2 зі своїм приятелем, приєднався до них. Деякий час вони спілкувалися, розпивали коньяк, пиво. Потім він зателефонував до свого товариша ОСОБА_3 і попросив прийти на заправку забрати його та автомобіль, оскільки він вживав алкогольної напої і не може керувати автомобілем. Отримавши згоду від ОСОБА_3 , він купив цигарки і пішов до свого автомобіля чекати останнього. Сів в салон автомобіля, курив, через декілька хвилин до його автомобіля під`їхав службовий автомобіль поліції без включених мигаючих маячків. З автомобіля вийшов працівник поліції, який запитав чого він тут стоїть автомобілем, і запропонував надати документи на автомобіль та паспорт. Він вийшов з автомобіля, надав працівнику поліції документи і пояснив, що чекає свого знайомого, який має відігнати його автомобіль додому. При цьому працівник поліції запитав чи вживав він алкогольні напої на що він відповів, що вживав. Працівник поліції запропонував проїхати на обстеження в лікарню на стан алкогольного сп`яніння, так як він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. На пояснення, що він в стані алкогольного сп`яніння не керував автомобілем, а сидів в салоні автомобіля і чекав ОСОБА_3 , працівники поліції не реагували, доставили його в лікарню м. Шаргорода, де лікар провів обстеження та встановив алкогольне сп`яніння 1.30 проміле. Після обстеження в лікарні працівники поліції привезли його до автомобіля, де склали протокол про те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Підписувати складений на нього протокол він відмовся у зв`язку тим, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і його під час керування працівники поліції не зупиняли, автомобіль стояв на узбіччі дороги, двигун у дію приведено не було.

Адвокат Лисько В.П. та Цебрик Є.В. заявили клопотання про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення

В якості доказів підтвердження факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 099659 від 16.05.2022 (а.с.1), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 40 від 16.05.2022 (а.с.2), акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.05.2022 (а.с.3), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), CD - диск із відеозаписом події адміністративного правопорушення (а.с.7).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак в матеріалах справи відсутні докази у підтвердження цих обставин.

Долучений до матеріалів справи диск із відеозаписом з боді камери інспектора поліції з відеофіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення оглянутий судом, але не може бути використаний як доказ вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки дані зафіксовані на ньому суперечать обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема відсутня фіксація керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинки транспортного засобу, повідомлення про фіксацію правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані, чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на такий стан.

Отже, обов`язковою ознакою даного правопорушення є саме керування транспортним засобом в стані сп`ягніння, або відмова водія від проходження від проходження огляду на такий стан.

В пункті. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974 кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем «Opel Zafira» та його зупинки працівниками поліції, повідомлення про фіксацію правопорушення. Долучений до матеріалів справи диск із відеозаписом з боді камери інспектора поліції з відеофіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення оглянутий судом, але не може бути використаний як доказ вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки дані зафіксовані на ньому суперечать обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

В судовому засіданні не було встановлено об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП інкримінованого ОСОБА_1 , а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом не спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, отже провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст.7, 9, 245, п.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 289, ч.2 ст.294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Скаргу щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: Т.О. Соколовська