ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника Зубанич О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою Зубанич Олександра Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454. 00 грн.

Відповідно до постанови, - 18.07.2021 о 08 год. 40 хв. в м. Ужгороді по вул. Бестужева біля буд. 3 водій ОСОБА_1 керував мопедом без назви, без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосування приладу Alcotest Drager 7510, з результатом 1,21% проміле. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник Зубанич О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення захисника Зубанича О.Ю., вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині порушення п. 2.9а ПДР України особою, яка складала протокол про таке порушення серії ДПР18 №295102 від 18 липня 2021 року надано наступні докази.

Результат тесту приладу «Драгер», щодо виявлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 від 18 липня 2021 року, який показав результат 1,21% проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився підписатися.

Вказані докази не підтверджують, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення з наступних причин.

Відеозапис із нагрудної камери працівників поліції, з яких вбачається, що співробітники поліції під час притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, припустилися порушення його прав як особи, що піддана переслідуванню.

Ці порушення полягають в тому, що, розпочавши процедуру притягнення його до відповідальності, уповноважені представники патрульної служби не залучили до участі в справі ані перекладача, ані захисника, участь яких є обов`язковою, оскільки він є особою з уродженими фізичними вадами, а саме: є глухим, тому вживає виразні засоби спілкування, які є відмінними від тих, які застосовуються особами, що чують.

У зв`язку з означеними обставинами він повністю не розуміє вербальні засоби спілкування.

Вказані обставини були очевидними для співробітників поліції, які, не дивлячись на це, не відклали процедуру складання протоколу до залучення для участі в ній перекладача та захисника, надавали накази, зміст яких він не розумів. Очевидно, саме тому, що йому було незрозуміло, за яким алгоритмом він має діяти, було вжито декілька спроб тестування за допомогою алкотестера.

Його права, в тому числі право на захист, роз`яснені не були, що потягло не лише неможливість отримання професійної правничої допомоги, а навіть усвідомити зміст подій, що відбувалися.

Не зважаючи на це поліцейський вказав, що ОСОБА_1 погодився із отриманим результатом та склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295102 від 18 липня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому із відеозапису вбачається, що працівники поліції не розуміючи ОСОБА_1 , висловлювались нецензурною лайкою.

Даний факт, який зафіксований на відеокамеру, свідчить про примітивну культуру поведінки, відсутність етики, зухвале ставлення до людей інспектором Лебедєв М., низький рівень підготовки працівників поліції та кадровий потенціал.

Лист-відписка «начальника Тішкової Н.» свідчить про нерозуміння обставин, викладених в постанові суду від 25.10.2021 року і небажання відповідним чином реагувати на порушення закону працівниками поліції.

Судом першої інстанції з даного приводу внесені пропозиції в порядку ст. 282 КУпАП, однак вони залишились без відповідного реагування.

Зазначені вище дії і відсутність професіоналізму працівників поліції призводять до неможливості законного покарання судом правопорушників, оскільки ставлять під сумнів саму законність здобуття доказів по справі.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Як вбачається з відеозапису із нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 не розумів, що пояснює поліцейський та не надавав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, він взагалі не розумів що відбувається, проте поліцейський наполіг на проведенні такого огляду та вказав, що ОСОБА_1 погодився із результатом.

Однак зазначені твердження не враховуються судом, оскільки ОСОБА_1 не чув слів поліцейського, а отже не міг розуміти що саме відбувається та з чим він погоджується.

Тому, апеляційний суд вважає, що проведений ОСОБА_1 огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та його прав громадянина України, які закріплені Конституцією України, а відтак визнається судом недійсним.

Також відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268цього Кодексу,про щоробиться відмітка протоколі.

Згідно ст. 57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права і обов`язки.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295102 від 18 липня 2021 року складений з порушенням положень ст.256 КУпАП, оскільки при роз`ясненні ОСОБА_1 його прав і обов`язків не було залучено перекладача з жестової мови.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52; рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66; рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, в яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

На думку апеляційного суду всі докази, які зібрані працівника поліції та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення є недопустимими, оскільки вони зібрані із порушенням конституційних прав особи, поліцейським не забезпечено ОСОБА_1 перекладача, а тому він не був здатен повною мірою усвідомлювати події, які відбувалися 18 липня 2021 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходить із ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене в своїй сукупності дає підстави апеляційному суду дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, постанова суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення про закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Зубанич Олександра Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага