Справа № 307/1383/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
11.02.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на винесену щодо нього постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.07.2021,
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.
В оскарженій у даній справі постанові судді від 12.07.2021 йдеться про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за таких обставин.
19.04.2021, о 22 год. 40 хв., в с. Грушово, по вул. Головній Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , керуючи мопедом «Сузукі», без номерного знака, порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп?яніння «запах з порожнини рота на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Фактично дії ОСОБА_2 кваліфіковано Тячівським районним судом за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати вказану вище винесену щодо нього постанову судді Тячівського районного суду від 12.07.2021, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП з таких підстав.
ОСОБА_2 вважає оскаржувану у даній справі винесену щодо нього постанову судді від 12.07.2021 незаконною та необґрунтованою.
При вирішенні даної справи місцевим судом не враховано вимог ст.252 КУпАП щодо оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Так, на думку ОСОБА_2 , суд послався на суперечливі та недопустимі докази, що унеможливлювало з?ясування дійсних обставин даної справи, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про винуватість апелянта у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення.
Тячівський районний суд Закарпатської області визнав, що вина ОСОБА_2 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021, рапортом поліцейського Евеліни АНТАЛ, наданими в суді поясненнями поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і відповідним відеозаписом, долученим до вказаного вище протоколу. При цьому суд надав критичну оцінку наступним поясненням особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_2 пояснив місцевому суду, що він зазначеним вище транспортним засобом не керував, а стояв на узбіччі та чекав отримання передачі, а також відмовлявся виключно від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки за допомогою «Драгера» та наполягав на необхідність поїхати у лікарню в м. Тячів для забору крові з метою встановлення відсутності стану сп?яніння.
Обов?язок проведення огляду особи із застосування поліцейським під час проведення такого технічних засобів відеозапису або альтернативна присутність двох свідків передбачений відповідним підзаконним актом.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021 вбачається, що свідки для проведення такого огляду не залучалися, натомість такий містить посилання на відеофіксацію в підтвердження обставин відповідного адміністративного правопорушення.
З наявного в матеріалах даної справи відеозапису, який суд вважав належним та допустимим доказом вини ОСОБА_2 вбачається, що в момент початку відеофіксації, належний йому мопед знаходився в нерухомому стані, а після пропозиції пройти тест на стан сп?яніння ОСОБА_2 відмовився та наполягав на проведенні такого в медичному закладі в м. Тячів шляхом забору крові, натомість поліцейська роз?яснила ОСОБА_2 на неможливість такого огляду та повідомила, що водій зобов?язаний пройти медичний огляд на алкотестер «Драгер» на місці або в лікарні, після чого відеофіксація припинилася.
Таким чином, працівник поліції помилково ототожнила порядок проведення огляду на стан сп?яніння на місці, з порядком його проведення в медичному закладі, зазначивши можливість проведення такого в обох випадках виключно алкотестером «Драгер» та заперечивши можливість застосування лікарем інших методів проведення огляду.
При цьому, доданим нею відеозаписом, не підтверджено відмову від проходження огляду на стан сп?яніння в медичному закладі, натомість такий містить пропозицію ОСОБА_2 пройти вказаний огляд у лікарні.
Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до п.п. 3,7,8,14,15 Розділу III Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров?я щодо виявлення стану сп?яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров?я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов?язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричиняти стан сп?яніння.
Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов?язково проводиться дослідження біологічного середовища або кров, на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров?я, куди він доставлений.
За результатами огляду на стан сп?яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
В свою чергу, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичною чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103, передбачає, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров?я (п.6); у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров?я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп?яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8); огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ України (п.10).
Вказаними положеннями нормативно-правових актів визначено спеціальний
порядок проведення огляду медичним працівником, який передбачає різні методи та
методики визначення стану сп?яніння, поміж іншим і дослідження крові та випадки їх
обов?язкового проведення, однак не виключає і можливість їх проведення в інших
Таким чином, за наявності згоди ОСОБА_2 на проходження огляду на стан відповідного сп?яніння в медичному закладі, дії працівника поліції щодо хибного роз?яснення порядку проходження такого, виходили за межі її службових повноважень, оскільки вибір методів огляду на стан сп?яніння в медзакладі входить виключно до компетенції медичного працівника, а не поліцейського.
В свою чергу обов?язок поліцейського обмежується направленням особи до відповідного закладу охорони здоров?я, який, в даному випадку, працівником поліції не виконано.
Крім цього, працівником поліції до вказаного вище протоколу додано не повний відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, який не відображає дійсних обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи.
Після розмови, відображеної на вказаному відеозаписі, поліцейська знову запропонувала ОСОБА_2 пройти огляд на стан відповідного сп?яніння в лікарні, на що ОСОБА_2 вкотре відповів, що погоджується, однак поліцейська наказала йому залишити мопед прямо на узбіччі, на що ОСОБА_2 запропонував його відштовхати до свого знайомого, який проживає поряд, щоб унеможливити до нього доступ сторонніх осіб.
Обидва поліцейських, зрозумівши, що ОСОБА_2 дійсно має намір поїхати з ними в лікарню для проходження відповідного огляду, сказали, що вимушені терміново їхати в робочих справах та запевнили, що будь-яких протоколів відносно нього складено не буде, сіли до службового автомобіля та поїхали, а ОСОБА_2 залишився на місці, де продовжував очікувати передачу з кордону України.
Наданий суду відеозапис не містить будь-яких даних, що дозволяють ідентифікувати пристрій, яким здійснювалася відеофіксація та час, в який така проводилася, він містить відтворення лише окремих даних щодо події, а тому, на думку апелянта, є недопустимим доказом у даній страві.
Інші докази, надані суду на ствердження факту правопорушення та його обставин, зокрема рапорт працівника поліції та пояснення поліцейських, за відсутності належних доказів відеофіксації інкримінованого йому правопорушення не є належними доказами відмови пройти огляд на стан сп?яніння у медичному закладі.
Відтак суд першої інстанції, на думку апелянта, прийшов до помилкового висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, хоча оцінка доказів за внутрішнім переконанням означає, в першу чергу, недопустимість некритичного ставлення до окремих доказів, відсутність будь-яких переваг доказів одного виду перед іншими чи завчасно встановленої сили визначеної кількості доказів.
Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який повністю підтримав подану ним наведену вище апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив задовольнити, посилаючись також на те, що останні п?ять років взагалі не вживає алкогольні напої, оскільки має хворобу шлунку, оперований у лікарні, вивчивши матеріали даної справи, апеляційний суд визнає, що наведена вище апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ч.2,3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно статей 251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім іншого, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають встановленню у даній справі.
Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку за своїм власним переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх прав України, Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) огляд на стан сп?яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних, дозволених для застосування МОЗ України та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п.7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Такий порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено також п.п. 1-14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).
Цей Порядок № 1103 визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану, зокрема, алкогольного сп?яніння (далі огляд), і проведення такого огляду.
Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп?яніння (далі стан сп?яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно п.п. 2-4 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп?яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Згідно п.6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.8 Порядку № 1103 в ред. від 07.11.2015 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров?я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп?яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Графа протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021 «Свідки чи потерпілі» не заповнена, а отже свідки у даній справі не залучені особою, якою складено даний протокол (а.с.1). Тячівським районним судом під час розгляду даної справи як свідків опитано поліцейських ОСОБА_5 , якою у даній справі щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021 та ОСОБА_4 .
Апеляційний суд визнає надані суду першої інстанції пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що не є допустимим доказом вини ОСОБА_2 .
Згідно роз?яснень, що містяться в абз.2 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп?яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 серії ДПР18 № 089771 складено 19.04.2021, тобто до внесення змін до п.6 розділу Х наведеної вище Інструкції № 1395 Наказом Міністерства внутрішніх справ № 808 від 05.11.2021.
З відповідних двох граф цього протоколу вбачається, що свідки у даній справі відсутні відповідні його графи з цього приводу не заповнені (а.с.1).
Тобто поліцейським, яким складено протокол щодо ОСОБА_2 серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021 не дотримано вимог п.6 розділу Х вказаної вище Інструкції № 1395 в ред. від 30.10.2020 та п.8 вказаного вище Порядку № 1103 в ред. від 07.11.2015.
З цих підстав, а також з урахуванням положення ст.ст. 8,58,62 Конституції України, ст.ст. 245,252 КУпАП, п.6 розділу Х вказаної вище Інструкції № 1395 в ред. від 30.10.2020 та п.8 вказаного вище Порядку № 1103 в ред. від 07.11.2015 апеляційний суд визнає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021 не можна вважати допустимим доказом у даній справі, як і додані до нього відеозаписи подій, що відбувалися 19.04.2021, біля 22 год. 40 хв., в с. Грушово, по вул. Головній Тячівського району, за участі ОСОБА_2 .
Згідно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису,затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026 (далі Інструкція № 1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Наявний у матеріалах даної справи відеозапис, що міститься на компакт-диску, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 серії ДПР18 № 089771 від 19.04.2021 (а.с.4) також не можна вважати допустимим доказом вини цієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи те, що цей відеозапис всупереч вимог, передбачених п.5 розділу ІІ, розділам VII, VIII Інструкції № 1026 є неповним, відсутні відеозаписи початкові щодо початку виявлення працівником поліції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та кінцеві щодо завершення з ним встановлення фактичних обставин даної справи.
З урахуванням наведеного апеляційний суд визнає, що оскаржена у даній справі постанова судді від 12.07.2021 щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, як незаконна, а провадження у даній справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 не доведена допустимими доказами.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 247 ч.1 п.1, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя