Провадження № 3/734/1438/22 Справа № 734/2272/22
ПОСТАНОВА

іменем України

27 грудня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі судових засідань Ієвлевій О.В.,

захисника адвоката Лущик О.М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про місце роботи не повідомив,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 064729 від 17 жовтня 2022 року, встановлено, що 17 жовтня 2022 року о 10 годині 40 хвилин в Чернігівській області, Чернігівського району по автодорозі Козелець - Носівка 4 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAEWOO LANOS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Тест проводився за допомогою приладу Драгер 6820, показник склав 1,67 ‰ проміля алкоголю.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 органом СРПП ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Попередньо надав письмові пояснення через канцелярію суду, відповідно до яких встановлено наступне.

17 жовтня 2022 року десь біля 10 години, точного часу не пам`ятає, ОСОБА_1 спільно з товаришем, на його автомобілі, як пасажир їхав в напрямку з м. Носівка до кінцевого пункту Гончарівськ, їдучи по дорозі, декілька разів глох мотор автомобіля. Зупинялись. Неподалік смт. Козелець, в черговий раз захлох мотор, зупинились на узбіччі. Оскільки ОСОБА_2 не сильно розбирається в техніці, ОСОБА_1 пересів на місце водія і намагався декілька разів завести автомобіль. Через деякий час до них під`їхав патрульний автомобіль. Підійшовши до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , запитали, що трапилось, повідомив, що заглох мотор, намагаємось завести його, але не виходить. При спілкуванні, працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Через те, що працівники поліції бачили, що сидів в стоячому автомобілі,попросили, щоб під`їхав до них і пройшов огляд. Завівши автомобіль виконав вимогу поліцейського, тобто під`їхав до них та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Папери підписав, але стверджує, що автомобілем не керував, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. В протоколі писав так як запропонували працівники поліції. По суті адміністративного правопорушення написав, що ознайомлений з протоколом, однак цілком з протоколом не погоджується, вину в тому, що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не визнає.

Власник автомобіля ОСОБА_2 , який був свідком подій, надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких встановлено наступне. Зранку, точно не пам`ятає час, 17 жовтня 2022 року він з товаришем ОСОБА_1 на власному автомобілі моделі Деу-Ланос днз НОМЕР_1 , виїхали в напрямку з м. Носівка до кінцевого пункту Гончарівськ. Автомобіль належить йому,і тому за кермом їхав він. Однак їдучи по дорозі автомобіль декілька разів «заглохав», і тому вони зупинялись, здається через те, що залили неякісне пальне. Вони майже доїхали до смт Козелець та неподалік смт Козелець, автомобіль в чергове «захлох» і вони стали на узбіччі. Так як він взагалі не розбирається в техніці, він попросив ОСОБА_3 , щоб той мені допоміг розібратися, ОСОБА_4 пересів на місце водія і намагався декілька разів завести автомобіль, щоб відчути, що саме і чому не заводиться автомобіль. Вони простояли хвилин декілька, можливо десь 10 хвилин. Потім, як вони намагались завести автомобіль до них під`їхав патрульний автомобіль з поліцейськими, підійшли до них і запитали, що трапилось, він і ОСОБА_4 , який на той час був на водійському сидінні, пояснили, що стоїмо, автомобіль намагаємося завести, тоді працівники поліції повідомили, що треба під`їхати до їх автомобіля та надати документи, запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння, напевне через те, що побачили, що він в стоячому автомобілі сидів він за кермом і намагався завести автомобіль, тому ОСОБА_4 виконав вимогу працівників поліції. ОСОБА_4 намагався ще раз завести його, завів і задом під`їхав, вийшов і підійшов до них, надав документи, він сидів в автомобілі. ОСОБА_4 підписав якісь папери. Стверджує, що в той ранок, автомобілем до його зупинки (поломки) керував він, ОСОБА_4 автомобілем не керував. Працівники поліції сказали, що після проведеного огляду у ОСОБА_3 було виявлено якісь ознаки алкогольного сп`яніння, щоб в подальшому їхав тверезий водій, тому він сів за кермо та поїхали, підписав, що поїде він, також додав, що він намагався в усній формі пояснити працівникам поліції про те, що їхав він за кермом, однак на його слова працівники поліції відповіли, що пояснення буде надавати в суді, там і буде розбиратися. Він бачив, як ОСОБА_3 задиктували що необхідно і де необхідно підписати, однак він не пояснював, що керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що того дня, 17 жовтня 2022 року на автодорозі Козелець Носівка зупинили автомобіль, який рухався без ближнього світла фар, підійшовши до автомобіля, включив камеру. Оскільки автомобіль був зупинений на перехресті, запропонував переїхати на узбіччя.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що того дня, 17 жовтня 2022 року на автодорозі Козелець Носівка був зупинений автомобіль на проїзній частині дороги, водію було запропоновано переїхати на узбіччя. Оскільки у водія були ознаки алкогольного сп`яніння, то було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер». Водій поводив себе адекватно, суть порушення зрозумів.

У судовому засіданні захисник адвокат Лущик О.М. надала клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 3 Конституції України Людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Тобто, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010, Суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст.6 Конвенції та, відповідно, й ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009, Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер КУпАП. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тому, захисник просить суд вбачати необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами. Диспозицією ст. 130 ч. 1 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно відеозапису, що долучений до матеріалів справи, відомо, що відеозапис розпочато з моменту, як на узбіччі стоїть автомобіль та потім через деякий час він приводиться до руху і «заднім ходом» під`їжджає до автомобіля працівників поліції, які вже пропонують йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Такий відеозапис, що долучений працівниками поліції цілком підтверджує пояснення свідка та особи, що притягується до адміністративної відповідальності а іншого доказу, який би міг підтвердити факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем в момент зупинки транспортного засобу на автодорозі під час руху не має.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, враховуючи, що матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням вимог Закону, а суть правопорушення не підтверджена належними та допустимими доказами, захисник Лущик О.М. просить суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника адвоката Лущик О.М., свідків, ознайомившись з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яке посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність. Це, - насамперед дія або бездіяльність, що за наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід`ємною ознакою складу адміністративного проступку. Форми вини докладно означені в ст. 10, ст. 11 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення в силу вимог ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані на основі яких у визначено законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність та інші обставини, що мають значення для справи.

Законом визначено, що згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Законний порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом 09.11.2015 № 1452/735. Так, відповідно, Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

З матеріалів справи зрозуміло, що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 064729 від 17 жовтня 2022 року у суті адміністративного правопорушення складено з порушенням вимог Інструкції.

Як вбачається з наданого ОСОБА_1 пояснення, останній транспортним засобом не керував. Зазначене підтверджується поясненням свідка ОСОБА_2 та не спростовується наданими уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою доказами, що долучені до матеріалів справи.

Особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до встановленого законом порядку.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили винність ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені вище факти, свідчать про те, що не можуть бути доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, викладені обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписі, отримані в порядку передбаченому Законом, а тому не відповідають критеріям належності та допустимості.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою ст. 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Суд вважає, що свідчення поліцейських про обставини виявлення, фіксації правопорушення та складання протоколу не можна вважати допустимими та достатніми доказами у провадженні. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 20 квітня 2020 року № 161/5372/17 за висновками якої цінність свідка полягає в його об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. За висновком ВС інспектор не може бути об`єктивним свідком, ВС визнав його свідчення недопустимими доказами у справі. Такі само правові позиції щодо неможливості залучення поліцейських, що брали участь у складанні адмінматеріалів у якості свідків, містяться і п.6 розділу 2 Інструкції від 09.11.15 року № 1452/735 та в п 7 розділу 10 Інструкції від 07.11.15 № 1395. Отже, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді суд вважає недопустимим доказом.

Таким чином суд погоджується із доводами представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лущик О.М. про те, що в діях останнього не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

З урахуванням викладеного та те, що будь-яких достовірних та належних доказів щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи допустимих та достатніх доказів, які би підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що вина останнього у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення є недоведеною.

Відтак, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 130, 245, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: