ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1061/22Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 33/817/622/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду за участю захисника особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Пасічника А. З. апеляційну скаргу на постанову Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 25 жовтня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з оскаржуваною постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Пасічник А. З. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що місцевий суд ухвалив рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 передчасно, за відсутності на те достатніх доказів вини останнього.

Вказує, що місцевий суд не дав належної оцінки аргументам захисника Пасічного Б. М., зокрема, про те, що:

працівники поліції прибули на місце події уже після інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

докази керування мопедом, та ще й в стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні;

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності лише на основі його зізнавальних показань, за відсутності жодного іншого доказу.

Одним із доводів апеляційної скарги слугує те, що працівники поліції грубо порушили вимоги чинного законодавства щодо процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Так, працівники поліції перед початком відеофіксації не попередили ОСОБА_1 про її здійснення; не роз`яснили останньому його конституційних та процесуальних прав, зокрема, права не свідчити проти себе; безпідставно залучили ОСОБА_2 до процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, не зазначивши ознак алкогольного сп`яніння, які у нього проявлялись; у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; особа, яка проводила огляд ОСОБА_2 , не пояснила йому порядок застосування спеціального технічного приладу; в матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі; протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення у даті події, що викликає сумнів у часі вчинення інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_2 не був згоден із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, що був проведений працівниками поліції, однак він не був направлений для проведення медичного огляду до відповідного медичного закладу.

Вважає, що працівники поліції поводили себе з ОСОБА_2 недоброчесно, не роз`яснили йому суті адміністративної процедури та її наслідків, свідомо ввели його в оману з приводу можливої відповідальності, обіцяли не притягати його до такої, погрожували вилученням мопеда.

Крім цього, на переконання апелянта, відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, є недопустимими доказами, адже відеозйомка не велась безперервно, частина подій, що мали місце того вечора, залишилась поза увагою.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД №643459 від 07 вересня 2022 року оскаржена до Бучацького районного суду. За наслідками ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду, що зареєстрована 24 жовтня 2022 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, який просив розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 06 вересня 2022 року о 23 год. 45 хв. в с. Переволока по вул. Купрійова, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме: мотоскутером марки Хонда ДІО, б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат тесту 0,90 проміле. В медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій їхати відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №643459 від 07 вересня 2022 року, винесеної інспектором СРПП відділення поліції № 2 (м. Бучач) Дохватом Т. І., ОСОБА_3 06 вересня 2022 року о 23 год. 45 хв. в с. Переволока по вул. Н. Марущак керував транспортним засобом марки Хонда Діо без номерного знаку, без належної категорії, без мотошолома, без поліса обов`язкового цивільного страхування, чим порушив п. п. п. п. 2.1. а, 2.1. ґ, 2.3. ґ, 2.9. в ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 5, 6 ст. 121, ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи те, що вищенаведена постанова вступила в закону силу, а тому відсутні підстави вважати, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав.

У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, рушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З проглянутих в порядку підготовки до апеляційного розгляду фрагментів відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який містяться на CD-диску, долученому до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівників поліції, куди він їхав, повідомив, що відвозив додому друга, вони сиділи в селі, пили пиво і він хотів легенько проїхати селом. На запитання, скільки випив пива, останній відповів, що випив пива і все, а також зазначив, що знає, що він винен, та просив, щоб працівники поліції його відпустили.

Окрім цього, під час розмови працівника поліції з ОСОБА_1 останній повідомив порушника, що він був зупинений, оскільки керував скутером без мотошолома, його транспортний засіб не зареєстрований у встановленому законом порядку, а також під час зупинки в нього була відсутня відповідна категорія на право керування даним т/з, у зв`язку з чим було винесено постанову серії БАД №643459, на що ОСОБА_1 заперечень не висловив, відповів, що все розуміє та погодився отримати копію для сплати штрафу. Також, працівники поліції зауважили ОСОБА_1 , що триває комендантська година, а тому в цей час потрібно перебувати вдома.

Враховуючи вищенаведене, місцевий суд прийшов до висновку, що доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Пасічника А. З. щодо невиконання ОСОБА_1 функцій водія є такими, що не заслуговують на увагу.

Суддя апеляційного суду погоджується із даними висновками місцевого суду, доводи апеляційної скарги в цій частинні вважає надуманими та такими, що надані з метою уникнення водієм адміністративної відповідальності, спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, оскільки з них чітко вбачається, що ОСОБА_1 протягом усього часу будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом він не керував, поліцейським не повідомляв, не вбачається таких обставин і з матеріалів справи.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Твердження апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, не беруться до уваги з огляду на те, що у додатках до протоколу, а саме у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 0,90 ‰ (проміле) алкоголю. Від підпису такого останній відмовився.

При цьому, як вбачається із фрагменту відеозапису із нагрудних камер поліцейських (файл №00000__0001А.MP4), ОСОБА_1 не заперечував результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також того, що вживав алкогольні напої та при цьому керував транспортним засобом, пояснював, що випив пива.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізаторі DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBL-0858, на табло якого висвітився показник 0.90‰, з яким він був згідний, проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду відмовився.

Що стосується доводів захисника в частині відсутності в матеріалах справи сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, то вони є безпідставними і спростовуються наступним.

Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01.11.2016 року за №1417/29547 Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік (п. 23).

З роздрукованого результату приладу DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBL-0858, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування проводилось 15.06.2022, а проходження огляду на стан сп`яніння проводилось 06.07.2022, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу DRAGER ALCOTEST 6810.

Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBL-0858 своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату, проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №179356 від 07 вересня 2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу DRAGER ALCOTEST 6810, за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Також патрульними поліцейськими були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 в адмінпротоколі, однак за наслідками такого роз`яснення останній не заявляв жодних клопотань.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на одному із відеозаписів безперервно та чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Ця обставина суттєво не впливає та ніяким чином не викривляє факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, тому підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає.

Отже, дані фрагменти відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які долучені до матеріалів справи і які є доказами відповідно до ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують викладені у постанові суду обставини.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, не є безумовною підставою для скасування рішення суду, враховуючи те, що, як було зазначено вище, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, з яким погодився та відмовився їхати в медичний заклад.

Відтак доводи апеляційної скарги захисника про незаконність постанови є необґрунтованими, оскільки факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених в тому числі ст. 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті).

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, останній зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Пасічника А. З. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Пасічника А. З. залишити без задоволення, а постанову судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба