Номер провадження: 33/813/1399/22
Номер справи місцевого суду: 509/3830/22
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Калініної О.В. при секретарі Чепрас А.І. за участі адвоката Конової Л.М., Бідяк О.Є. , Бідяк С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Конової Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.10.2022 року стосовно ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.10.2022 року закрито провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Конова Л.М., яка дії в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ч 1 ст. 173-2 КУпАП .

Вказує, що постанова суду винесена без урахування фактичних обставин, з порушенням процесуальних та матеріальних норм, тому підлягає скасуванню.

Незважаючи на відомості, які викладені у поясненнях ОСОБА_1 , у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення, рапорті чергового інспектора, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини, що явно не відповідає дійсності та складеним 22.07.2022 року документам.

ОСОБА_2 вказаний протокол підписав та погодився з ним, отже погодився із тим, що вчинив домашнє насильство.

В поліції, незважаючи на заяву ОСОБА_1 про її побиття чоловіком та ознаки такого побиття, не надали їй направлення на проходження судово- медичної експертизи.

Незважаючи на те, що подія сталася 22.07.2022 року , протокол було складено лише 16.08.2022 року, а направлений до суду лише 15.09.2022 року.

Висновок суду про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 через недоведеність його вини ґрунтувалося лише на усних поясненнях останнього, який вину не визнав та всупереч іншим матеріалам справи , в т.ч. і протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2022 року, з яким він погодився.

Стверджує, що при розгляді справи були порушені права потерпілої на користь правопорушника ОСОБА_3 , який завдяки цьому уникнув відповідальності за вчинене домашнє насильство.

Суд при розгляді справи порушив вимоги ст. 7, 173-2, 269, 277, 280 КУпАП, закон України " Про запобігання та протидію домашньому насильству ", безпідставно визнав ОСОБА_2 невинуватим.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

ОСОБА_1 та адвокат Конова Л.М. підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційних вимог .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як видно зі змісту постанови від 19.10.2022 року суд першої інстанції закрив провадження у справі за ч.1 ст. 173-2 КУпАП , мотивуючи це тим, що об`єктивних доказів, які доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні саме домашнього насильства , суду надано не було.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом доказів, апеляцйіний суд безпосередньо дослідив матеріали справи, які були предметом дослідження суду першої інстцнії та додані до апеляційної скарги докази, і відзначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як видно із матеріалів справи 16.08.2022 року стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 122321, в якому зазначено , що 22.07.2022 року о 16.00 год. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 психологічного характеру, а саме вигонив з подвір`я на вулицю, що могло призвести до психічної чи фізичної шкоди здоров`ю, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Разом з тим, обставини описані у протоколі від 16.08.2022 року , не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного чи фізичного насильства відносно ОСОБА_1 , а і яка конкретна шкода заподіяна потерпілій його діями психічному чи фізичному здоров`ю, і в чому саме полягає така шкода , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту фабули адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_2 протокол ,з наведених вище підстав , не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Інші наявні у справі докази - рапорт від 22.07.2022 року, пояснення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 22.07.2022 року наніс їй тілесні ушкодження, ображав, висував безпідставні обвинувачення щодо майна, тощо , не відтворюють події, які зазначені у фабулі інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення, в межах якого, здійснюється судовий розгляд.

Як видно ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях не зазначала, про те, що домашнє насильство відносно неї вчинене тим, що ОСОБА_1 вигонив її подвір`я , а вказувала на те, що він застосовував насильство у вигляді нанесення побоїв.

Натомість ці докази містять посилання на вчинення ОСОБА_2 дій, які йому не інкримінувалися, а тому зазначені в поясненнях ОСОБА_1 дії ОСОБА_2 щодо заподіяння їй ударів та тілесних ушкоджень не можуть бути предметом оцінки в межах цієї справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд відповідно до положень ст. 294 КУпАП не наділений процесуальними повноваженнями направляти протокол про адміністративне правопорушення для доопрацювання на стадії апеляційного розгляду справи.

Натомість , зважаючи на те, що розгляд справи в суді було здійснено відповідно до вимог закону в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду, що надані до суду докази не доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КупАП.

Сама по собі вказівка у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.08.2022 року ОСОБА_2 про те, що він згоден із протоколом та його письмові пояснення, не дає підстави для висновку, що вчинені ним дії, про які зазначено у протоколі, містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Твердження апелянта в цій частині не можна визнати обґрунтованими.

Зазначені у протоколі обставини , а саме те, що ОСОБА_2 вигонив свою дружину з подвір`я, за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 , та без точного визначення у чому така шкода полягає, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення, на що вірно вказав суд першої інстанції.Апеляційний суд вважає, що висновки суду ґрунтуються на досліджених матеріалах справи , і підстав вважати їх помилковими , апеляційний суд не вбачає.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості( ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд погоджується із висновком сулу про те, що протокол та додані до нього докази в своїй сукупності з наведених вище підстав не є належними, допустимим та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства, яке підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відображає всієї сукупності вчинених ОСОБА_2 22.07.2022 року протиправних дій відносно своєї дружини, зокрема заподіяння їй тілесних ушкоджень, як на підставу для скасування постанови суду, апеляційний суд не може прийняти до уваги , оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

У разі, якщо правоохоронні органи не вжили заходів реагування щодо інших обставин, про які потерпіла вказувала у своїх поясненнях, вона має право звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою для надання правової оцінки діям ОСОБА_2 , які не охоплюються складеним протоколом про адміністративне правопорушення , і вимагати прийняття рішення за цими фактами відповідно до вимог діючого законодавства.

Посилання апеляційної скарги на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не в день події , а лише 16.08.2022 року не впливають на висновки суду щодо оцінки доказів.

Апеляційну скаргу , враховуючи викладене , належить залишити без задоволення. Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Конової Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.10.2022 року, якою закрито провадження стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя О.В. Калініна