КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа №359/4065/22

провадження №33/824/3508/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 та потерпілої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року у складі судді Вознюк С.М.,

якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 184 КУпАП, провадження закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 184 КУпАП, провадження закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом установлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19 липня 2021 року № 547 визначено порядок спілкування громадянці ОСОБА_3 з її малолітнім сином, а саме: перший, третій тиждень місяця з п`ятниці до неділі 21:00 год. 01.07.2022 року малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був переданий батьком ОСОБА_1 матері ОСОБА_3 .. Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Уважає оскаржувану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з неправильним та неповним дослідженням доказів та з порушенням норм чинного законодавства.

В обґрунтування вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутня заява апелянта про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, за таких обставин вважає, що суд першої інстанції не належним чином повідомив його про дату, час і місце судового засідання.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що через те, що йому взагалі не було відомо ані про час, ані про місце слухання справи, постанова якої оскаржується, він не зміг спростувати відомості, що містились в матеріалах справи, а також залучити адвоката з метою реалізації свого права на захист. Вважає, встановлені судом першої інстанції обставини такими, що не відповідають дійсності (недостовірними).

Зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено обставин, які дозволяють встановити у який спосіб апелянт не виконав рішення органу опіки, а також обставин, які дозволяють встановити чи було між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 узгоджено час та територію спілкування з малолітнім ОСОБА_4 з урахуванням графіку занять дитини, що тим самим не дає можливості встановити об`єктивний склад адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, постанова містить посилання на недопустимий доказ - протокол про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року, який було складено через 72 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Наголошує на тому, що як вбачається з матеріалів справи, в діях апелянта відсутній прямий умисел у розумінні ст. 184 КУпАП, будь-яких прямих доказів надано не було.

Вказує, що судом першої інстанції не зазначено які конкретно норми права було порушено та відповідно у який спосіб, відсутні посилання на конкретні статті Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцію про права дитини та чинне законодавство, натомість суд обмежився лише посиланням на загальні норми права без зазначенням доказів способу та обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна за своїм змістом та вимогами апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Київського апеляційного суду 11 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку, з огляду на що судом вирішено розглядати дані апеляційні скарги як одну.

Захисник Строганова С.А. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Потерпіла особа у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, оскаржувану постанову просила залишити без змін.

Вислухавши пояснення захисника апелянта, а також потерпілої особи дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19 липня 2021 року №547 визначено ОСОБА_3 порядок спілкування з її малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: перший та третій тиждень місяця з п`ятниці (час узгоджується між батьками, враховуючи графік занять дитини) до неділі 21.00 год. на території матері або нейтральній території, або в інші дні за домовленістю сторін.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року вбачається, що 01 липня 2022 року відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 19 липня 2021 року №547 (перший, третій тиждень місяця з п`ятниці до неділі 21.00 години) малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не був переданий матері ОСОБА_3 .

Вказані обставини під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечувались ОСОБА_1 , що слідує із його письмових пояснень, в яких він вказав, що син самостійно спілкується із матір`ю і вони з нею домовляються про зустрічі та спільне проведення часу. Однак, син не бажає залишатися із матір`ю на вихідні, так як вона постійно розповідає, що його батько поганий, а він не міг до цього його примушувати.

Вказані доводи викладені і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно положень ч. 2 ст. 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Диспозицією частини п`ятої статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 01 липня 2022 року не виконав вимоги рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19 липня 2021 року №547 про участь громадянки ОСОБА_3 у вихованні її малолітнього сина, а саме 01 липня 2022 року відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 19 липня 2021 року №547 (перший, третій тиждень місяця з п`ятниці до неділі 21.00 години) не передав малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 184 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується дослідженими під час розгляду справи доказами, які повністю узгоджуються між собою і не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року, який складений та підписаний уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомлений та який ним власноручно підписано, відповідно до якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення; даними копії рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 858 від 18 листопада 2019 року про надання повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення посадовими особами з числа працівників служби у справах дітей та сім`ї міської ради; копією рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19 липня 2021 року № 547, відповідно до якого визначено участь матері ОСОБА_3 у вихованні її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у формі зустрічей та спілкування з малолітнім сином у перший та третій тиждень місяця з п`ятниці (час узгоджується між батьками, враховуючи графік занять дитини) до неділі 21.00 год. на території матері або нейтральній території, або в інші дні за домовленістю сторін; письмовою заявою ОСОБА_3 з приводу того, що колишній чоловік ОСОБА_1 перешкоджає їй зустрічатися та спілкуватися із спільним малолітнім сином ОСОБА_4 , яка була адресована начальнику служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, для розгляду та вжиття заходів реагування; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; копією листа № 01-26-4178 від 01 серпня 2022 року, за підписом начальника служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, долучений до матеріалів справи, яким підтверджується факт того, що малолітній ОСОБА_4 жодного разу не був переданий батьком ОСОБА_1 на вихідні матері відповідно до рішення № 547, тобто і 01 липня 2022 року; поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , наданими у судовому засіданні.

При цьому місцевим судом установлено, що саме дата 01 липня 2022 року відповідає визначеному рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19 липня 2021 року № 547, дню та часу для зустрічей матері із сином, однак у вказаний день малолітній ОСОБА_4 не був переданий матері саме із вини ОСОБА_1 , останнім не вчинялися будь-які дії для спілкування матері і із сином у визначений для цього час, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 не виконав вказане рішення.

Згідно частини першої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права і обов`язки щодо дитини.

Згідно частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 01 липня 2022 року.

Зважаючи на викладене, місцевий суд, дослідивши зібрані у справі докази, врахувавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дійшов обґрунтованого висновку, що своїми діями, які виразились у невиконанні рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені частиною п`ятою статті 184 КУпАП.

При цьому, суд, зваживши на те, що з дня вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, до моменту розгляду справи в суді пройшло більше трьох місяців, правильно закрив розпочате провадження в даній справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно не взято до уваги твердження ОСОБА_1 щодо причин не передання ним сина матері, оскільки, зважаючи на існування рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19липня 2021 року № 547 та встановлення графіку спілкування та перебування дитини з кожним з батьків, останні повинні виконувати таке рішення та дотримуватись графіку. При цьому правильно зазначено, що саме на ОСОБА_1 покладається обов`язок вживати заходів для того, щоб син залишався із матір`ю у час, визначений у цьому рішенні, оскільки син проживає разом із ним. Проте останній не виконує цей обов`язок.

Згідно п. 3 Інструкції з оформлення посадовими особами органів опіки та піклування матеріалів про адміністративні правопорушення затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України 06.08.2019 року №1201, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.08.2019 року за №976/33947, уповноважена посадова особа складає протокол у разі: невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у тому числі вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення; невиконання законних вимог посадових (службових) осіб органу опіки та піклування; недопущення тим із батьків або тим з інших членів родини, з яким проживає дитина, або особою, яка проживає з таким із батьків (дитиною), посадових (службових) осіб органу опіки та піклування до обстеження умов проживання дитини; створення перешкод посадовим (службовим) особам органу опіки та піклування при здійсненні інших покладених на них законом повноважень. Зазначені адміністративні правопорушення можуть бути виявлені під час виконання посадовими особами органу опіки та піклування своїх посадових (службових) обов`язків та за результатами розгляду звернень фізичних і юридичних осіб.

Отже, доводи апелянта щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року як доказу, оскільки який складено через 72 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є неспроможними.

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому взагалі не було відомо ані про час, ані про місце слухання справи, постанова якої оскаржується, він не зміг спростувати відомості, що містились в матеріалах справи, а також залучити адвоката з метою реалізації свого права на захист, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами, детально описаними в описовій та мотивувальній частинах оскаржуваної постанови.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_5 та вважає їх способом захисту особи.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, яким дана належна правова оцінка.

Порушень вимог закону під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для зміни оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «05» грудня 2022 року.

Суддя В.А. Кравець