Головуючий у суді першої інстанції: Лисенко В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №369/8190/22

провадження №33/824/3203/2022

22 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника - адвоката Шурхно Андрія Анатолійовича,

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої адвокатом Шурхно Андрієм Анатолійовичем, на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою суддіКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 24 серпня 2022 року близько 21 години 55 хвилин,в Київськійобласті, в с.Петропавлівська Борщагівка, вулиця Авіаторів,13, керував транспортним засобом Subaru Tribeca д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Шурхно А.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зокрема, зазначає про те, що судом при розгляді даної справи не надано доказів законності зупинки водія ОСОБА_1 . У судовому засіданні в суді першої інстанції було встановлено, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази наявності підстав зупинки водія ОСОБА_1 . Вказані дії поліцейського ОСОБА_2 грубо суперечать вимогам закону.

Із тексту оскаржуваної постанови, до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів вини ОСОБА_1 працівниками поліції надані: «протокол про адміністративне правопорушення від 24.08.2022 року серії ААБ № 065969, відеозапис, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння».

Проте ані протокол про адміністративне правопорушення, ані рапорт працівника поліції, який також є в матеріалах справи не можуть бути належними та допустимими доказами вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тій обставині, що акт огляду в ньому перераховані нібито наявні у водія ОСОБА_1 «ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло», однак при цьому працівниками поліції не було складено Акт огляду ОСОБА_1 і сам огляд не проводився, що підтверджується відеозаписом з бодікамер, який міститься в матеріалах справи. Також поліцейським не було використано спеціальні технічні засоби для огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків і стороною захисту під час розгляду справи також було заявлено клопотання про їх допит у судовому засіданні. Однак суддею у задоволенні і цього клопотання було необґрунтовано відмовлено. Разом з тим в судовому засіданні також заявлялось клопотання про виклик для допиту поліцейського ОСОБА_2 який складав протокол, але суддею у задоволенні і цього клопотання було необґрунтовано відмовлено, що також свідчить про неповноту дослідження ним всіх фактичних обставин справи.

Не надано належної правової оцінки факту прямої провокації з боку працівника поліції ОСОБА_2 , який фактично умовив ОСОБА_1 не їхати до медичного закладу, після чого ним же був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Факт провокації з боку ОСОБА_2 підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів даної адміністративної справи.

Працівником поліції ОСОБА_2 порушено вимоги КУпАП та Інструкції, а саме : не відсторонив ОСОБА_1 від керування автомобілем, а навпаки, вказав останньому самостійно перегнати автомобіль в сторону. Після цього він, не складаючи направлення на огляд водія, сказавши другому поліцейському « Чуєшь, я сейчас з ним поспілкуюсь, їхать все одно нема куди, може получиться...» (00:12:02 на відеозапису), зняв з себе свою боді-камеру та залишив її у службовому автомобілі, тобто припинив відеофіксацію та сам підійшов до ОСОБА_1 . Потім він, замість доставлення ОСОБА_1 ,який вже погодився їхати до медичного закладу, - став протягом майже 5 хвилин (00:13:00 - 00:17:26 відеозапису) підбурювати останнього все ж таки відмовитись від цієї поїздки на огляд, мотивуючи це тим, що вже пізно, їхати далеко, скоро комендантська година, автомобіль на дорозі на всю ніч залишати не варто, покарання не буде, а права можна буде забрати потім в суді... Після цього, отримавши згоду ОСОБА_1 відмовитися їхати до медичного закладу, ОСОБА_2 повернувся до службового автомобіля та знову поцепив на себе боді-камеру. ОСОБА_1 , повіривши умовлянням з боку ОСОБА_2 погодився на пропозицію останнього та відмовився від проходження огляду в медичному закладі, а ОСОБА_2 його відпустив та дозволив поїхати додому.

Тобто лише внаслідок активних ініціативних дій та підбурювання з боку працівника поліції ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , після надання ним згоди їхати па огляду до медичного закладу - раптово відмовився від цього огляду.

В силу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведення невинуватості.

Належна вимога поліцейського до водія про проходження огляду обов`язково повинна бути законною, обґрунтованою, а також відповідати встановленому порядку, зокрема положенням ст..266 КУпАП та відповідним нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданніОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шурхно А. А. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити апеляційну скаргу, постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що протягом всього часу 24 серпня 2022 року вони були разом та ОСОБА_1 не вживав наркотичних засобів.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шурхно А. А. та свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на те, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2022 року серії ААБ № 065969, відеозаписом доданого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до якого встановлений факт відмови ОСОБА_1 від проходження обов`язкового огляду на стан наркотичного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065969, від 24 серпня 2023 року вказано, що близько 21 години 55 хвилин,в Київськійобласті, в с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Авіаторів,13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Subaru Tribeca д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1)

Із вказаних відеоматеріалів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що працівник патрульної поліції зняв свою боді-камеру залишивши її в машині, почав підбурювати ОСОБА_1 , щоб той відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Після таких дій, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

При цьому, слід окремо зазначити, що до того, як працівник патрульної поліції зняв боді-камеру, ОСОБА_1 вже погодився проїхати до медичного закладу для проходження огляду.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що дії працівника патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що він підбурював ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто здійснював натиск на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду. Лише внаслідок підбурювань поліцейським ОСОБА_1 , який був згоден одразу після зупинки його поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду - відмовився, що підтверджується відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 245, 247 ст. 280, 294 КУпАП,

суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої адвокатом Шурхно Андрієм Анатолійовичем, задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, з підстав передбачених п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна