КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року місто Київ.

Справа 357/1209/22

Апеляційне провадження № 33/824/1776/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року

в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не був повідомлений, що в провадженні Більцерківського міськрайонного суду перебуває провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,крім того про дату та час розгляду справи він також не повідомлявся, в результаті чого був позбавлений можливості надати докази на підтвердження його невинуватості.

Посилається на те, що співробітниками патрульної поліції було порушено визначений законом алгоритм дій, який встановлений при проведенні огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також оформлення відмови від проходження такого огляду.

Зазначає, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, а відразу пропонували пройти огляд в медичному закладі. Крім того, відсутні пояснення двох свідків про ухилення водія від проходження огляду і на місці зупинки, і в медичному закладі.

Вказує, що огляд на стан сп`яніння було проведено не у відповідності з чинним законодавством, а тому відмова від проходження такого огляду не доведена.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку, ОСОБА_1 вказує, що на території України починаючи з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти. Про відкрите провадження в суді першої інстанції йому відомо не було, копія постанови йому не надсилалась, зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився лише 23 травня 2022 року, а тому через причини що від нього не залежали, не зміг вчасно подати апеляційну скаргу. Вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

У судове засідання призначене апеляційним судом на 09 серпня 2022 року ОСОБА_1 та його представник Коваленко Ю.О. не з`явились, від адвоката надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її перебуванням у відпустці.

У судове засідання апеляційного суду 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваленко Ю.О. повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені своєчасно та належним чином, про що міститься відповідне зворотне поштове повідомлення, будь-яких клопотань від ОСОБА_1 не надходило.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху доводиться матеріалами адміністративної справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.12.2022 серії ДПР18 № 119870, який ОСОБА_1 засвідчив власним підписом, зауважень чи заперечень щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення у відповідній графі протоколу не висловлював; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; переглянутим в судовому засіданні диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Вищенаведені обставини справи. які суд вважав встановленими є доведеними, висновок суду про винуватість особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП України відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2022 серії ДПР18 № 119870 16 грудня 2021 року водій ОСОБА_1 керував тз ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невнятне мовлення, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та за допомогою газоаналізатора ДРАГЕР та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Свідки не залучались, так як велась безперервна відео фіксація на нагрудну боді камеру 001900.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч. 1 ст. 130 КУпАІІ передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під виливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно ст. 278 КУпАП передбачають, що суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 16.12.2022 серії ДПР18 № 119870 у водія ОСОБА_1 , поліцейськими було виявлено ознаки алкогольногосп`яніння, які були зазначені в протоколі.

Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долученому відео, переглянутим судом.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції порядку алгоритму дій, який встановлений при проведенні огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також оформлення відмови від проходження такого огляду, та не залучення двох свідків, суд не приймає до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з доданого до матеріалів відеозапису з бодікамер, працівником поліції роз`яснювалось ОСОБА_1 , що свідки не залучаються у зв`язку з безперервною зйомкою бодікамери, що передбачено чинним законодавством України. Зпротоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

З переглянутих судом записів з бодікамер вбачається, що працівниками поліції неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, однак останній не надав чіткої адекватної відповіді на запропоноване, у зв`язку з чим працівниками поліції було направлено особу на проходження огляду до спеціального медичного закладу, від проходження якого водій також відмовився.

Таким чином, висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та дотримання працівниками поліції порядку та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 119870 від 16 грудня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала, наявності ознак алкогольного сп`яніння, через які, поліцейські направили особу для проходження огляду;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, з якого судом встановлено, що водію ОСОБА_1 , пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння , однак він відмовляється пройти такий огляд .

Що стосується доводів апелянта про розгляд справи судом першої інстанції за його відсутності та без належного повідомлення про розгляд справи, слід зазначити, що таке порушення судом норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи та не може бути підставою для скасування постанови.

Крім того, апеляційним судом була надана можливість ОСОБА_1 взяти участь у судових засіданнях, надати пояснення, заявляти клопотання та здійснювати інші процесуальні права, однак ні сам ОСОБА_1 , ні його адвокат у судові засідання призначені апеляційним судом не з`явились. Доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надали.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП (у редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) не передбачено альтернативних видів стягнення.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Желепа