Справа № 545/4709/22
Провадження № 3/545/1801/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2022 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О., з участю секретаря Харапудько М.О. та адвоката Козленка О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомо,

за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 086377 від 28.09.2022 року, гр. ОСОБА_1 28.09.2022 року о 09-15 год. на 323 км а/д Київ-Харків-Довжанський на території Полтавського району Полтавської області керував автомобілем «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд

на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку з застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager 7510», результат -1,01%. Чим гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а. ПДР, його дії кваліфіковано за ст. 130 ч.1 КУпАП.

28.11.2022 року гр. ОСОБА_1 надав письмові пояснення, де вказав, що 28 вересня 2022 року о 09-30 год. відносно нього інспектором поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 086377 з посиланнями, що 28.09.2022 року о 09-15 год. на автодрозі Київ-Харків-Довжанський на 323 км. він, як водій, керував транспортним засобом «ХЮНДАЙ-СОНАТА», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестер «Драгер» 7510», виявлено 1,01 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, погодитись з вказаним протоколом щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не може, оскільки викладені в ньому дані щодо факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 09-15 год. 28.09.2022р. не відповідають фактичним обставинам, бо ніякого факту керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння в дійсності не було, що прямо підтверджуються наданими до суду матеріалами справи і в тому числі даними відеофіксації дій поліції спеціальними приладами, які додані до матеріалів справи, а відтак такий протокол є незаконним і підлягає скасуванню.

В дійсності 28 вересня 2022 року мали такий характер :

Він постійно проживає з дружиною гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , а прописаний за по АДРЕСА_1 .

27.09.2022 року до них в гості з зони бойових дій приїхав рідний брат дружини гр. ОСОБА_3 , з яким він у вечірній час вживав спиртні напої.

Зранку брата необхідно було відвезти в м. Полтаву, бо він мав виїздити на фронт, а тому відвозили вони з дружиною на їхньому легковому автомобілі «ХЮНДАЙ-СОНАТА», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермо якого сиділа його дружина гр. ОСОБА_2 , так як він мав залишки алкогольного запаху.

Коли вони проїхали блок-пост в с. Абазівка, то дружина відразу ж зупинилась, бо вона недавно отримала права і по місту їздити боялась. А він вирішив сісти за кермо, щоб їздити по місту.

Доки вони мінялися місцями, то до них підійшов військовий та поцікавився, чому вони тут зупинились. Він став пояснювати. В цей момент підійшов і поліцейський і також став розмовляти.

Саме поліцейський звернув увагу, що він має запах алкоголю та запропонував пройти освідчення з цього приводу.

Він не заперечував, що можливо мав запах алкоголю, бо у вечері випивав, але він не керував автомобілем і якщо є запах, то і дальше ним буде керувати дружина, бо вони знову поміняються місцями.

При цьому, він вийшов з автомобіля, а дружина сіла за кермом. Разом з тим поліцейський заявив, що раз він перебував за кермом, коли він підійшов, то це є підставою вважати, що він і керував автомобілем, а тому буде складати протокол. Також прямо вказав, що всі питання з цього приводу з`ясуються в суді.

Він погодився добровільно пройти освідчення, що і було зроблено. Після цього поліцейський оформив протокол і вони поїхали, бо вже запізнювались з прибуттям брата його дружини до місця збору військових.

Про те, що він не керував автомобілем свідчить і той факт, що у нього поліцейський навіть не вилучав посвідчення водія та не ставив автомобіль на штрафний майданчик, так як його дружина знову сіла за кермо і продовжила рух.

Ось такими були фактичні обставини.

Як на теперішній час відомо, відсутність факту керування та факту зупинки транспортного засобу, що є обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, як пояснив йому адвокат, не узгоджуються з приписами п. 2.9.а. ПДР та ч. 1 ст. 130 КУпАП та виключає його відповідальність за вказаною нормою.

Виходячи з вищенаведеного, прохав суд дати критичну оцінку змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 086377 від 28.09.2022р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наданим працівникам поліції доказам з цього приводу і, головне, даним відеофіксації дій поліції по цьому факту, та відмовити в притягненні його до адміністративної відповідальності, закривши провадження за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення і таке рішення суду буде законним, оскільки повністю узгоджується з нормами діючого законодавства та підзаконних нормативно-правових актів.

28.11.2022 року захисник гр. ОСОБА_1 адвокат Козленко О.М. надав суду та підтримав доповнення до пояснення гр. ОСОБА_1 , посилаючись на те, що як захисник, що діє у справі про адміністративне правопорушення згідно приписів ст. 271 КУпАП, в доповнення до наданих гр. ОСОБА_1 особистих пояснень, щодо незаконності складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ААД № від 29.09.2022 року, вважає за необхідне додатково вказати, що питання щодо підстав, порядку та процедури притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння врегульовані наступними Законами та підзаконними нормативно-правовими актами:

- Конституцією України, прийнятою на 5-й сесії ВР України 28 червня 1996р. Законом № 254/96-ВР;

- Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-У111 ( Закон - 580 );

- Кодексом України про адміністративні правопорушення, що прийнятий та введений в дію Постановою Верховної Ради Української PCP № 8074-10 від 07.12.1984 р. із наступними змінами й доповненнями ( КУпАП );

- Правилами дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року із змінами й доповненнями ( ПДР );

- «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.( Порядок № 1103 ).

- «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року і зареєстрованому в МЮУ 11.11.2015 року за № 1413/27858 ( Інструкція № 1452/735 );

- «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС № 1376 від 06.11.2015 року і зареєстрованою в МЮУ 01.12.2015 року за № 1496/27941 ( Інструкція № 1376 ).

- «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року ( Інструкція № 1026 ).

2). Аналіз наведених вище правових норм дає підстави стороні захисту ствердити, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена лише у разі існування факту порушення водієм вимог п.2.9.а. ПДР, а саме :

-«Керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.»

Така вимога наведена і в диспозиції ст. 130 КУпАП де також прямо констатується :

«Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

-Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Жодних посилань в зазначеній нормі чи ПДР щодо можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП при інших обставинах не наводиться, а відтак розширеному тлумаченню і застосування, вказана норма не підлягає.

Тобто, головною ознакою порушення п.2.9.а. ПДР, яка дає підстави притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме факт керування ТЗ в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування водія під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не факт перебування особи в алкогольного чи іншого сп`яніння особи, яка колись керувала чи могли керувати ТЗ взагалі.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Наведена правова позиція міститься також у Постанові Верховного Суду у справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року.

В розрізі зазначених вимог ініціатор оскаржуваного протоколу зобов`язаний довести шляхом надання відповідних доказів, що гр. ОСОБА_1 був водієм ТЗ в момент його зупинки поліцією, оскільки відсутність даних що особа є водієм на момент зупинки, виключає відповідальність за вказаними нормами, що прямо випливає і з визначення терміну «водій», наведеного у п. 1.10. ПДР, де констатується : «Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія ( посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ) відповідної категорії. Водієм може бути особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі».

Виходячи з наведеного визначення терміну : «водій» очевидним є факт, що особа, яка не керує ТЗ не може визнаватись водієм та притягуватись до адміністративної відповідальності, а відтак посилання ініціатора оскаржуваного протоколу і з цих підстав свідчить про його невідповідність вимогам наведених нормативно-правих актів.

Будь-яких належних й допустимих доказів про факт перебування гр. ОСОБА_1 в якості водія ТЗ та керування ним в стані алкогольного чи іншого сп`яніння на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ААД № 086377 від 28.09..2022 року о 09-15 год. до суду не надано.

3). З переглянутих стороною захисту при вивченні матеріалів справи про адміністративне правопорушення даних відеозаписів, що надані поліцією до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що відеодиск містить два відеофайли, де зафіксовано дані з нагрудної відеокамери поліцейського ( бодікамера ) у часову виразі.

Існуючий відеозапис дій поліції з бодікамери працівника поліції, розпочинається о 09-12-52 год., де фіксується лише факт перебування гр. ОСОБА_1 на вулиці біля поліцейського автомобіля, в якому поліцейський перебирає якісь речі та дістає «Драгер» і при цьому пояснює гр. ОСОБА_1 , що буде проводиться його освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Далі фіксується факт добровільного проходження огляду гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням технічного пристрою і весь запис на першому відеофайлі на цьому завершується о 9:17:34.

Будь-яких даних про факт керування гр. ОСОБА_1 ТЗ, починаючи з 9:12:52 до 9:17:34 на бодікамеру не зафіксовано.

Сторона захисту вважає за необхідне вказати на існуючу невідповідність між даними про час відео фіксації, які виведені на бодікамеру і де офіційно вказано, що відеофіксація розпочинається 28.09.2022р. о 09-12-52 год., але в тексті оскаржуваного протоколу вказується інспектором, що водій гр. ОСОБА_1 керував ТЗ о 09-15 год. Такі посилання ініціатора оскаржуваного протоколу прямо вказують на його невідповідність фактичним обставинам. На переглянутому неодноразово відеозапису з бодікамери проміжку часу з 9:15:01 по 9:14:59 існує запис розмови поліцейського з гр. ОСОБА_1 біля відкритого багажника легкового автомобіля поліції і ніякого факту зупинки гр. ОСОБА_1 як водія о 09-15 год. не зафіксовано.

4). На другому відео файлі запис події розпочинається о 10:15:01 і завершується о 10:18:04 та на цьому відеозапису відсутні дані про факт керування гр. ОСОБА_1 легковим автомобілем, як вказується в оскаржуваному протоколі.

Аналіз у часовому вимірі даних відеофіксації дій поліції під час оформлення адміністративного протоколу відносно гр. ОСОБА_1 дає стороні захисту права стверджувати про відсутність неприривності відеозапису дій поліції з 09:17:34 до 10:15:01 ( 58 хвилин ), що є порушенням ініціатором оскаржуваного протоколу приписів п. 2 розділу ІІ «Інструкції № 1026…», де прямо констатується : «Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо )...».

Саме системний аналіз даних відеофіксації спростовує твердження ініціатора складеного протоколу про факт керування ТЗ в стані алкогольного чи іншого сп`яніння гр. ОСОБА_1 , а сам гр. ОСОБА_1 факт перебування його в якості водія легкового автомобіля «ХЮНДАЙ СОНАТА» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного чи іншого сп`яніння категорично заперечує і дає вмотивовані та підтверджені пояснення, його твердження жодним чином не спростовуються матеріалами справи, що дає право стороні захисту ствердити про надуманість та безпідставність таких посилань в оскаржуваному протоколі.

5). Також, суб`єктом владних повноважень не наведено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 086377 та не зафіксовано даними відеофіксації на бодікамеру і даних про факт зупинки транспортного засобу під керуванням водія гр. ОСОБА_1 , що супеперечить диспозиції ст.130 та п.2.9.а. ПДР.

6). Ініціатор оскаржуваного протоколу не наводить в його тексті, які саме ознаки дають підстави ствердити, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

7). Відеозаписом події 28.09.2022 року не підтверджується факт, що при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння та при складанні протоколу, не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката гр. ОСОБА_1 , що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і дає підстави погодитись з доводами останнього, що він не знав як себе поводити в таких ситуаціях, а тому погоджувався з доводами поліцейського.

Згідно існуючої судової практики вказане порушення особи на правову допомогу не усувається посиланням в протоколі на ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Зазначене істотне порушення права на захист дає підставу стороні захисту підстави для визнання всіх здобутих працівниками поліції у справі даних і документів недопустимими доказами в силу правового принципу, що принципи розгляду справ про адміністративні правопорушення узгоджується з правовими принципами кримінальних справ.

8). Наявні матеріали справи та додані відеоматеріали підтверджують лише факт перебування особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння на час складання такого протоколу, що не відповідає наведеним вище об`єктивним ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

9). Пояснення свідків по справі також підтверджують лише факт проходження водієм гр. ОСОБА_1 , огляду на стан алкогольного сп`яніння та результати такого огляду, що в не заперечував і не заперечує зараз сам правопорушник, але заперечує факт керування саме ним ТЗ.

10). Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245,252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган ( посадова особа ) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1. ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній ( цифровій ) формі, що містить беззаперечні данні про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи ( текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео та звукозаписи, тощо ), веб-сайти ( сторінки ), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях ( картах пам`яті, мобільних телефонах, тощо ), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі ( в тому числі Інтернет ).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», а також на практику Європейського суду з прав людини у справах : «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17.06.2011р. ), «Лучанінова проти України» ( рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 ), «Малофєєва проти Росії» ( рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04 ), «Карелін проти Росії» ( рішення від 20.09.2016р. заява № 926/08 ), можливим є дійти висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, оскільки такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій щодо фактів. При цьому, доречним буде вказати, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист ( особа не може належним чином підготуватися до захисту ) та принципу рівності сторін процесу ( оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом ), а також не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, адже за таких обставин суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 «Конвенції…».

Таким чином, системний і неупереджений правовий аналіз фактичних обставин, що мали місце 28.09.2022 року і, зокрема, даних з відео-фіксації, що завершились складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 в розрізі вимог КУпАП та ПДР, наведених підзаконних нормативно-правових актів та рішень ЄСПЛ, дає право стороні захисту ствердити, що ці вимоги Закону та підзаконних нормативно-правових актів ініціатором складання протоколу були проігноровані та вочевидь порушені.

За таких обставин складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 086377 від 28.09.2022р. є незаконним і не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи про адміністративне порушення жодним чином не спростовують твердження гр. ОСОБА_1 про те, що 28.09.2022 року він легковим автомобілем не керував, в якості водія не перебував, а тому не може бути об`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного, прохав суд дати критичну оцінку змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 086377 від 28.09.2022 року про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наданим працівникам поліції у справі доказам з цього приводу та відмовити в притягненні гр. ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності і закрити провадження за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На підтвердження провини гр. ОСОБА_1 надано суду : роздруківку результату тесту приладу «Драгер» від 28.09.2022 року ( а. с. 2 ); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 ( а. с. 3 ); пояснення свідків гр. : ОСОБА_4 ( а. с. 4 ) і ОСОБА_5 ( а. с. 5 ); копію постанови серії БАВ № 205285 від 28.09.2022 року про накладення на гр. ОСОБА_1 стягнення за ст.126 ч.1 КУпАП ( а. с. 6 ); відеозапис доданий до протоколу ( а. с. 8 ), який переглянуто судом.

Переглядом відеодиску доданого до матеріалу ( а. с. 8 ) встановлено, що вказані захисником обставини порушення чинного законодавства знаходять своє підтвердження, тому у суду виникають сумніви щодо доведеності складу правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, які тлумачаться на користь притягуваного на підставі ст. 19, 62, 63 Конституції України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, що у матеріалах адміністративної справи містяться порушення вимог чинного законодавства та прав притягуваного, відсутні належні та допустимі докази, які могли б свідчити про винність гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, перегляд відеодоказу не підтверджує провини притягуваного щодо керування ним ТЗ або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому, справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 247 п.1, 283-284, 287-290 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення, повернути йому посвідчення водія.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова надрукована суддею та є оригіналом.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області О.О. Гальченко