Провадження № 33/801/280/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КпАП України,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що домашнього насильства щодо ОСОБА_3 він не вчиняв, а натомість остання здійснила хибний виклик працівників поліції, у якому звинуватила його у вказаному правопорушенні з метою уникнення відповідальності за крадіжку нею його особистих речей.

Посилається на те, що суд розглянув справу в його відсутність всупереч поданій ним заяві про відкладення розгляду справи.

Вважає, що постанова прийнята судом без з`ясування всіх обставин справи, з безпідставним прийняттям до уваги свідчень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інспектора поліції Міськова Р.В. та без врахування того факту, що відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відкрито ряд кримінальних проваджень .

В судовому засіданні ОСОБА_1 подав як письмову заяву, так і усно заявив відвід судді Стаднику І.М. посилаючись на те, що останній не може розглядати дану справу, так як брав участь в розгляді іншої, цивільної справи, й постановленні рішення, що на його думку є незаконним. З урахуванням тієї обставини, що зазначена заява подається ОСОБА_1 вчетверте, а попередні три заяви були в установленому законом порядку розглянуті суддями, що не входять до складу суду, який розглядає дану справу, заяву про відвід залишено без розгляду як таку, що є зловживанням ОСОБА_1 своїми процесуальними правами і спрямована на затягування апеляційного розгляду справи.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав і апеляційному суду пояснив, що дана справа є замовною і спрямована на заволодіння його часткою квартири. В справі відсутні документи щодо його з потерпілою родинних відносин, хоча він визнає, що його батьками, так само як батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , нині покійні. Розглядаючи справу суд першої інстанції не прийняв до уваги наданий ним диск й протиправно розглянув справу без його участі, хоча він не міг з`явитися до суду з поважних причин поїхав на роботу до м. Києва. Суду першої інстанції належало закрити справу, а він натомість взяв до уваги покази ОСОБА_3 , працівника поліції Міськова В.В., а також ОСОБА_4 , який зацікавлений в результатах її розгляду, так як засуджений за його зверненням за статтею 125 КК України. Також суд не взяв до уваги, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 викрали у нього речі. В 2016-2018 роках він неодноразово викликав поліцію до них у зв`язку з вчиненими щодо нього правопорушеннями. Суд відкинув дані об`єктивні докази, належним чином не мотивувавши своє рішення.

Потерпіла ОСОБА_7 і її представник адвокат Мазур О.В. проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити в силі постанову суду першої інстанції.

ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 дійсно є її рідним братом, в них спільні батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які подарували їм квартиру АДРЕСА_3 . В них виникають конфлікти з приводу користування нею, так як брат не платить комунальні платежі, але використовує квартиру для зберігання своїх речей, захаращує квартиру, влаштовує скандали і провокує її та її чоловіка. Так, 18.11.2021 прийшовши додому, вона застала ОСОБА_1 , який безпідставно почав висловлювати претензії з приводу того, що вона нібито забрала якісь його речі, далі почав кричати, ображати її з використанням нецензурної лайки, погрожував вигнати її з квартири, внаслідок чого вона була змушена звернутися до поліції, оскільки подібне відбувається не вперше.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №440766 від 18.11.2021 ОСОБА_1 близько 17 год 30 хв в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_3 , що виражалось у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах вигнати її із спільної квартири.

18 листопада 2021 року о 17 год 48 хв поліцією зареєстровано повідомлення від ОСОБА_3 про те, що її брат створює нестерпні умови проживання в квартирі та погрожує їй. Просить направити екіпаж поліції на адресу: АДРЕСА_1 .

Тоді ж ОСОБА_3 надала пояснення, що о 17 год 30 хв цього ж дня, вона повернулась додому ( АДРЕСА_1 ) з роботи та під час перебування на кухні її брат ОСОБА_1 почав висувати їй безпідставні обвинувачення у крадіжці його особистих речей. При цьому він кричав, виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою і вигнати з кватири.

ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

В березні 2021 року щодо ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_3 було винесено тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника, що підтверджується його копією, яка є в матеріалах справи.

Диспозицією статті 173-2 КпАП України передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відтак безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що в його діянні нібито відсутній склад адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Так само суд апеляційної інстанції відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що справу протиправно було розглянуто в його відсутність, так як він не був повідомлений про дату, час і місце її розгляду, й не з`явився до суду з поважних причин.

ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, що відбулося 09.02.2022 року, надав пояснення по суті справи, письмові докази, які вважав за необхідне додати до матеріалів справи, проте відмовився ставити свій підпис в розписці про розгляд справи о 10 год 15 лютого 2022 року, про що було складено відповідний акт працівниками суду. В судове засідання 15.02.2022 року ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про терміновий виїзд на роботу до м. Києва, без підтвердження цієї обставини, а тому суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу в його відсутність та постановив оскаржувану постанову.

Не відповідають дійсності також посилання апелянта на те, що суд першої інстанції проігнорував наданий ним диск із відеозаписом, який нібито виправдовує його. Відповідні відеозаписи переглянуті судом першої інстанції і в постанові їй надана відповідна правова оцінка, зокрема, вірно вказано на те, що навіть на відеозаписі зробленому самим ОСОБА_1 відображена розмова між ним та ОСОБА_3 , під час якої ОСОБА_1 провокує та погрожує ОСОБА_3 , а остання намагається заспокоїти його.

Не підтверджені жодними доказами по справі і таким, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, є посилання ОСОБА_1 на те, що справа є «замовною», «корупційною», спрямованою на заволодіння його майном тощо.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, є доведеною.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги статей 279, 280 КпАП України дотримано, а відтак підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник