КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягуєтьсяої до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді 06 жовтня 2022 року о 16 годині 00 хвилин в с. Кожухівка Фастівського району Київської області по вул. Першотравнева, 40, ОСОБА_1 керував транспортним засобом DASIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункти 2.5, 2.3.-в Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/4266/22 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у повному обсязі, як винесену необґрунтовано та помилково, без дослідження доказів і об`єктивних факторів.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, але не бажав цього робити із застосуванням приладу, запропонованого поліцейськими, оскільки почав підозрювати, що відносно нього можлива провокація з фальсифікацією показників пристрою. Тоді він повідомив, що негайно готовий здати відповідний тест у нарколабораторії і запропонував поліцейським відвезти його до лабораторії. Поліцейські не заперечували проти цього, двоє свідків це чули.

Після цього він попрямував до лабораторії та здав тест на вживання алкогольних речовин, тест показав повну відсутність алкоголю в крові, що підтверджує той факт, що він не вчиняв правопорушення, навпаки, пропонував поліцейським відвезти його до лабораторії.

Апелянт звертає увагу на те, що у постанові судді вказано, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння о 16-00 в присутності свідків, проте його зупинили о 10-45, свідки з`явилися через годину, а ще через годину він вже пройшов тест в нарколабораторії.

Свідки, яких було залучено до справи, були викликані поліцейськими по телефону, і їх прийшлося чекати майже годину. Як виявилось, свідки були добрими знайомими поліцейських і дружно спілкувались, а не незалежними свідками, як того вимагає закон.

Вказуючи на допущені, на його думку порушення вимог закону при розгляді справи в суді, апелянт зазначає, що у зв`язку з перебуванням у відрядженні у Закарпатській області та поверненням з відрядження 31 жовтня 2022 року, у нього не було можливості залучити адвоката та скласти заперечення проти позову, оскільки розгляд справи було призначено на 02 листопада 2022 року.

Апелянт стверджує, що в судовому засіданні, яке проходило протягом 5 хвилин, з порушенням його прав суддею не були заслухані його доводи, а подані ним докази не долучені до матеріалів справи.

Окрім того, апелянт зазначає, що в судовому засіданні 02 листопада 2022 року були відсутні представники позивача, тобто, жодних пояснень суду позивачем не надавалось, обставини події судом не досліджувались. Також у постанові не вказано особу позивача.

Суд не надав можливості ОСОБА_1 надати докази, пояснити свій майновий стан, тощо, тому твердження суду про врахування характеру вчиненого правопорушення, ступінь вини та майновий стан правопорушника, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, насправді не досліджувалось, тому є вигаданими.

Так, судом не враховано, що протягом останніх трьох років ОСОБА_1 хворіє на токсичну кардіопатію, неодноразово проходив клінічні та амбулаторні лікування. Його діагноз викладено у виписці з лікувальної справи, а отже, відповідно до цього, вживання алкогольних напоїв та низки харчових продуктів призводять до загострення його хвороби, вживання таких продуктів категорично заборонено.

Також апелянт зазначає, що 06 жовтня, в день зупинки та складення протоколу, він віз дружину до сімейного лікаря на предмет дослідження стану хвороби підшлункової залози. За три години до виїзду він доглядав хвору дружину і допомагав їй зібратися до лікарні, вони поспішали. Завдяки завзятій роботі поліціантів змушені перенести складну процедуру медогляду дружини на іншу дату, вона нервувала, що вкрай небезпечно для такого стану здоров'я.

Окрім того, апелянт зазначає, що працює бригадиром будівельників (ТОВ «Чистобуд», директор), в даний час його бригада працює на декількох об`єктах в Київській області по відновленню помешкань місцевих мешканців від наслідків руйнувань російськими агресорами, а тому йому необхідно користуватись автотранспортом для доставки будівельних та опоряджувальних матеріалів на об`єкти ремонту. Позбавлення права керування автомобілем негативно вплине на терміни виконання робіт, а точніше унеможливить їх виконання.

Також в апеляції вказано, що великий штраф негативно вплине на сімейний бюджет ОСОБА_1 , оскільки в його сім`ї працює тільки він один.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ААБ №042441 від 06 жовтня 2022 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до Васильківської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом поліцейського від 06 жовтня 2022 року, розпискою ОСОБА_4 , копією постанови серії БАВ №632872 від 06 жовтня 2022 року, відеозаписом з бодікамери.

З наведених документів убачається, що 06 жовтня 2022 року об 11 годині 09 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом DASIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 в с. Кожухівка Фастівського району Київської області по вул. Першотравнева, 40, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Вважаючи слушними доводи апелянта про те, що у постанові судді неправильно вказано час вчинення правопорушення, суддя апеляційного суду відмічає, що у протоколі про адміністративного правопорушення час вчинення вказано 11.00 година, а у постанові судді - 16.00 година.

Час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується наявними у справі документами: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом з бодікамери.

Отже, у постанові судді неправильно вказано час вчинення правопорушення, проте така описка може бути виправлена суддею, шляхом винесення відповідної постанови, і така описка не впливає на суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не може бути підставою для скасування постанови судді.

Доводи апелянта про те, що він бажав пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з бодікамери працівника поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я - Васильківській ЦРЛ.

При цьому посилання апелянта на те, що 06 жовтня 2022 року він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі і цим оглядом не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння не може бути взятим до уваги з таких підстав.

Так, з доданої до апеляційної скарги копії протоколу для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 06 жовтня 2022 року убачається, що цього числа о 15 годині 11 хвилин ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у Васильківській ЦРЛ та на момент огляду стану дані за алкогольне сп`яніння відсутні.

Та обставина, що на момент огляду ОСОБА_1 не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, не може свідчити про відсутність ознак такого сп`яніння на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки огляд було проведено з порушенням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється у закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зокрема, згідно з обставинами справи автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено 06 жовтня 2022 року об 11 годині 00 хвилин, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено цього ж числа о 11 годині 09 хвилин, а обстеження в лікарні проведено 06 жовтня 2022 року об 15 годині 11 хвилин, тобто з моменту встановлення підстав для здійснення огляду на стан сп`яніння огляд було проведено більш як через 4 години, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, та відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Посилання в апеляції ОСОБА_1 на те, що судом не враховано стан його здоров`я, при якому не рекомендовано вживання алкогольних напоїв, бо це може призвести до загострення хвороби, є не спроможним, оскільки така обставина сама по собі не свідчить про те, що особа не вживає алкогольних напоїв та не може перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, вказана обставина не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у тому, що водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також не впливає на наявність складу вказаного адміністративного правопорушенняпояснення апелянта на причину, за якої він керував транспортним засобом, зумовлену необхідністю візиту до лікаря його дружини.

А наслідки зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення у виді того, що був перенесений медогляд його дружини, яка нервувала, що вкрай небезпечно для стану її здоров`я, на які посилається апелянт, також не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення, суть якого полягає у тому, що водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про порушення суддею районного суду вимог процесуального закону при розгляді справи відносно ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Зокрема, посилання апелянта на заангажованість свідків не підтверджується жодним наявним у справі доказом.

Окрім того, в матеріалах справи є відеозапис з бодікамери поліцейського, за наявності якого, відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції Закону України № 1231-ІХ від 16.02.2021), участь свідків є необов`язковою.

Жодним наявним у справі доказом не підтверджується те, що суддя районного суду позбавив ОСОБА_1 права давати пояснення по суті обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, чи подавати судді докази, документи тощо.

З оскаржуваної постанови судді убачається, що ОСОБА_1 давав пояснення по суті справи і ці пояснення викладені у постанові судді.

Посилання апелянта на те, що у нього не було можливості залучити адвоката до участі у справі є голослівним, оскільки у справі відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 протягом розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, порушував питання про участь захисника.

Зауваження апелянта про те, що в судовому засіданні 02 листопада 2022 року були відсутні представники позивача та представники позивача не надавали суду пояснень про обставини події не ґрунтується на вимогах закону.

Так, чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення, за нормами якого розглядаються справи про адміністративні правопорушення, не передбачено такої процесуальної особи, як позивач, та, відповідно, не передбачена участь такої процесуальної особи при розгляді справи в суді для дачі пояснень про обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому у постанові судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення не може бути вказівки на особу позивача.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддя районного суду перевірив усі наявні у справі докази та дам їм оцінку у своїй постанові, відтак твердження апелянта про те, що не були досліджені обставини щодо характеру вчиненого правопорушення, ступінь вини та майновий стан правопорушника, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, є безпідставними.

При обранні виду та розміру адміністративного стягнення суддя районного суду, виконуючи вимоги ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, ступінь вини цієї особи, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя апеляційного суду зауважує, що ОСОБА_1 не надав будь-яких документів на підтвердження обставин, які, на його думку, мав врахувати суддя районного суду щодо його майнового та сімейного стану.

Не були надані такі документи і судді апеляційного суду.

Зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на негативні наслідки, які можуть настати внаслідок позбавлення його права керування автомобілем вказує, що він працює бригадиром будівельників (ТОВ «Чистобуд», директор), проте апелянт не надав будь-яких документів чи інших доказів на підтвердження згаданої обставини.

Також апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що призначений розмір штрафу негативно вплине на сімейний бюджет, оскільки в його сім`ї працює лише апелянт.

Отже, суддею районного суду відповідно до вимог ст. 280 КУпАПз`ясовано всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 284 КУпАП, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа №362/4266/22

Провадження № 33/824/3671/2022

Головуючий у першій інстанції Попович О.В.

Доповідач Ковальська В.В.