ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7027/21 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження № 33/807/528/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сахно О.В., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 3 вересня 2021 року о 21 год. 36 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Богдана Хмельницького біля буд. №12/15, 191 в м. Запоріжжі, керував автомобілем Hyndai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом водій був відсторонений, про повторність попереджено. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що під час події він надав пояснення на окремому аркуші, однак поліцейський його пояснення не долучив до матеріалів справи.

Суд вказані обставини проігнорував, не повернув матеріали на доопрацювання, більш того зробив хибний висновок про те, що він не скористався правом надавати пояснення.

Апелянт наголошує, що матеріали справи не містять достатніх і належних доказів його винуватості, зокрема відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що направлення водія на огляд було виписане 03.09.2021 року о 22 годині 39 хвилин, а доставлено його в приміщення Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 03.09.2022 року о 22 годині 05 хвилин.

Тобто, працівники поліції в супереч законодавчим вимогам направлення склали не на місці зупинки, а у відділенні поліції.

Зазначає, що відеозапис не може слугувати доказом його винуватості, адже в постанові не зазначено а ні номеру боді-камери, а ні ПІП працівника поліції, якому вона належить.

Відеозаписом не зафіксовано, що працівники поліції у нього виявили ознаки сп`яніння та не зафіксовано його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відеозаписи є вибіркові та фрагментарні, що вказують на порушення відомчої інструкції МВС України.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто без його участі та його захисника. Копію постанови було отримано після спливу строку на оскарження.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сахно О.В., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення і перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки апелянт участі в судовому засіданні 22 липня 2022 року не приймав і відомості про отримання ним копії постанови в матеріалах провадження відсутні. Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №266247 (а.с.1), 3 вересня 2021 року о 21 год. 36 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Богдана Хмельницького біля буд. №12/15, 191 в м. Запоріжжі, керував автомобілем Hyndai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду в закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду відмовився.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 пояснив, що під час події здійснював рух до закладу громадського харчування, після того як припаркував автомобіль до нього під`їхали працівники патрульної поліції, почали вимагали документи. Під час розмови, працівник поліції звинуватив його в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких ознак такого сп`яніння не вказували. Також працівники поліції не пропонували на місці зупинки пройти огляд, а лише сказали, що він не має права керувати автомобілем і йому потрібно проїхати до відділення поліції. Після вказаного, працівники поліції застосували до ОСОБА_1 фізичну силу і спеціальні засоби та відвезли його до відділення поліції.

На переконання апеляційного суду вказані пояснення ОСОБА_1 заслуговують на увагу, оскільки таку версію неможливо спростувати, виходячи з матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи відеозаписам з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані відеозаписи є неповним, переривчастими, складається з епізодів, які в свою чергу не підтверджують виконання працівниками поліції вимог національного законодавства.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до ч. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року N 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Обставини повідомлення поліцейськими своїх прізвищ, посади, спеціального звання, виявлення поліцейськими ознак сп`яніння, визначених пунктом 4 Інструкції N 1452/735, виявлення підстав для застосування сили, спеціальних засобів і затримання особи на наданих суду записах відсутні.

На відеозаписах з бодікамери поліцейського, ОСОБА_1 не відмовляється від підписання і отримання протоколу про адміністративне правопорушення та від надання пояснень по справі, а навпаки, висловлює згоду на це.

Також судом встановлено, що відеозаписами не зафіксовано, факту виконання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП, а саме пропозиції пройти огляду на місці зупинки та неможливості виконати вказану процедуру через дії ОСОБА_1 ..

Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відеозаписами не зафіксовано, що ОСОБА_1 намагався покинути місце події, і відповідно не зафіксовано підстави, з яких його було доставлено до відділу поліції і не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про нанесення поліцейськими ОСОБА_1 тілесних ушкоджень апеляційний суд відхиляє як такі, що не стосуються доведеності складу правопорушень в даній справі.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема:... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, п. п. 52-54, Series A N 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, п. п. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності доказів на підтвердження виконання працівниками поліції національного законодавства, відсутність достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що доказами, наданими суду, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/7027/21