Справа № 156/700/22
Провадження № 3/156/426/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Іваничівського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт Іваничі Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстроване місце проживання та мешканця: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених суддею в ході розгляду справи

Громадянин ОСОБА_1 , будучи батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не сплачував аліменти на утримання такої, що призвело до виникнення заборгованості згідно виконавчого листа, виданого Червоноградським міським судом Львівської області, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 11 547,00 гривень, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.183-1 КУпАП.

ІІ. Пояснення особи, яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнав, підтвердив обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що сплачував аліментів на утримання дитини як була можливість, оскільки не мав стабільного доходу. Запевнив, що надалі буде сплачувати аліменти по можливості.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень статті 7 КУпАП, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи і громадян, па встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Положення статті 278 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 183-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

IV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення, на переконання суду відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №26/10 від 26.10.2022 року;

-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 02.11.2022 року;

-копією виконавчого листа Червоноградського міського суду Львівської області від 19.08.2016 року № 459/1137/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 13.04.2016 року до повноліття дитини;

-копією постанови від 14.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54450035 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 26.10.2022 року щодо причин несплати аліментів;

-копією акту державного виконавця від 12.10.2022 року про відсутність у боржника на праві власності майна, на яке можливо звернути стягнення.

Матеріалами адміністративної справи, дослідженими в судовому засіданні, зокрема розрахунком від 02.11.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 станом на 02.11.2022 має борг зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки, розмір якого складає 11 547,00 грн, що перевищує сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців.

За таких обставин, суд вважає, що обов`язковими елементами складу правопорушення повинно бути саме несплата аліментів на утримання дитини, а також сукупний розмір заборгованості - за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії державного виконаця щодо складання відносно нього протоколу про адміністративну правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останнього та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя дійшов переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 КУпАП - несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

V. Накладення адміністративного стягнення

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, - є щире розкаяння винної особи.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, дані про особу, ступінь його вини, те, що до адміністративної відповідальності правопорушник притягується вперше, його поведінку під час та після вчинення адміністративного правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, ступінь його вини, майновий стан (не працевлаштований), та вважає необхідним застосувати адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт, в межах санкції частини 1 статті 183-1 КУпАП.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підстав для застосування статті 22 КУпАП до особи, суд не вбачає.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись частиною 1 статті 183-1, статтями 33, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська