ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6811/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Клок В.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2022 року о 23-й годині 55 хвилин в м. Києві на перехресті вулиць Центральної та Колекторна, водій керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась на камеру № 473530, 472241, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 протягом року вже піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, відносно неї був складений протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Захисник Клок В.О. вказав, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР. Зазначив, що адміністративний протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У відповідності до ст. 39 КУпАП вона не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, а отже вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вказав, що відповідно до розписки ОСОБА_2 він підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу та зобов`язується не передавати керування вказаним транспортним засобом громадянину ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Крім того, графа «Додаток до адміністративної справи відносно гр.» є незаповненою. Тому, вказана розписка не є належним доказом. Також в матеріалах справи наявні пояснення від 06.10.2022 року, які не є допустимими доказами. Пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи датуються 06.10.2022 року, а підписані 06.11.2022 року, тому вони теж не можуть бути належними доказами. Враховуючи викладене просить закрити справу відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд вислухавши захисника Клок В.О. повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та відеозапис з нагрудної камери, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 05 листопада 2022 року о 23-й годині 55 хвилин в м. Києві на перехресті вулиць Центральної та Колекторна, водій керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась на камеру № 473530, 4722,41, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

Вказане свідчить про те, що вказаний протокол складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, з зазначенням факту неправомірних дій особи, і має усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють імперативний обов`язок водія, а не його право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Згідно з положеннями вимог частини 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була зафіксована на відео з боді-камери патрульних поліцейських 473530, 472241, тому участь свідків не була обов`язковою. Разом з тим, ознаки сп`яніння фіксуються не свідками, а працівником поліції, про які останній зазначив в протоколі.

Крім того, у присутності захисника Клок В.О. було відтворено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, що надійшли разом з матеріалами справи, де видно, що на 44 хвилині ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушень вимог закону процедури фіксації факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейськими допущено не було.

Доводи захисту, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом та не зафіксовано моменту зупинки автомобіля, і що це не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд відкидає оскільки, само по собі не керування транспортним засобом на час приїзду працівників поліції, не вказує на те, що ОСОБА_1 не можна розглядати як водія в змісті терміну, визначеного п. 1.10 ПДР України, чи п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VІІІ від 25.04.1974 та Постанови Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17). ОСОБА_1 таку технічну дію, як керування транспортним засобом, виконувала до його зупинки.

Крім того, з переглянутого відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського, ОСОБА_1 не заперечувала того, що керувала транспортним засобом.

Також, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , вбачається, що 05.11.2022 року він ніс службу на блокпості на перехресті вулиць Колекторна та Центральна, а саме перевіряв транспортні засоби, які пересуваються в комендантську годину. Приблизно о 23.55 годині ним був зупинений транспортний засіб «Фолксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала дівчина, яка назвалась ОСОБА_1 . Документи, які підтверджують її особу, не надала. Після чого, була викликані працівники поліції (а.с.4).

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_6 , 05.11.2022 року він ніс службу на блокпосту на перехресті вулиць Колекторна та Центральна та здійснював перевірку транспортних засобів, які пересуваються в комендантську годину. Приблизно о 23 годині 55 хвилин був зупинений транспортний засіб «Фолксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала дівчина на ім`я ОСОБА_1 , документи що посвідчують особу не пред`явила. Після чого були викликані працівники поліції (а.с.5).

Вказані пояснення підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Фолксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 .

Позиція захисника Клок В.О. про наявність у вищевказаних поясненнях розбіжностей за датою їх складання, ніяким чином не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки ці неточності можна віднести до механічної (випадкової, мимовільної) помилки працівника поліції, яка допущена під час його письмового викладу дати, що ніяким чином не вказує на недопустимість таких документів як доказів у провадженні.

Доводи захисника Клок В.О., що копія протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає оригіналу, оскільки в них зазначені різні частини статті 130 КУпАП, спростовується довідкою від 16.11.2022 року старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП капітана поліції Тлісової Аліни, відповідно до якої у зв`язку з тим, що громадянка ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.09.2022 року, вона просить розглядати справу відносно останньої за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с.7).

Крім того, відповідно до переглянутого відеозапису під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 був присутній її захисник Клок В.О., тому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності мала належний правовий захист.

Наявність розбіжностей в розписці ОСОБА_2 , також не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 , у порушенні нею п. 2.5 ПДР України, та не вказують на недопустимість цього документу як доказу.

Також постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.09.2022 року ОСОБА_1 було визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 тисяч гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, що спростовує доводи захисника Клок В.О. про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6).

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 те, що вона не працює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 належить ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на неї додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба