ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9578/21 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження № 33/807/609/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козара М.В. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 27 листопада 2021 року о 02 год. 57 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Кияшка, 38 в м. Запоріжжя, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, результат позитивний перебуває в стані алкогольного сп`яніння, висновок №6043. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДВ України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Козар М.В. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції не встановлено факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок медичного закладу не може бути належним доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Вказане захисник обґрунтовує тим, що у Акті огляду зазначено перше обстеження, яким встановлено 1,97 проміле. Час проведення огляду не зазначено. Щодо другого обстеження через 20 хвилин, в Акті зазначено, не продув три рази технічний прилад.

В той же час, із відеозапису вбачається, що друге обстеження не відбувалося, а результати першого в медичному закладі не зафіксовані та їх неможливо почути.

Наголошує, що огляд в закладі охорони здоров`я був проведений з порушенням. Загальний час перебування ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я складає 12 хвилин.

Таким чином, як акт огляду, так і сам висновок складено ще до настання часу необхідного для проведення повторного огляду, що є порушенням вимог національного закону.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови суду було отримано лише 23 вересня 2022 року, що унеможливлювало вчасно подати апеляційну скаргу.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні апеляційного суду захисника адвоката Козара М.В., який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на поважні причини пропуску цього строку.

Так, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що копію постанови ОСОБА_1 або його захиснику адвокату Козару М.В. було вручено в день її оголошення 15 вересня 2022 року, відсутні також і відомості на підтвердження того, що відповідно до приписів ст. 285 КУпАП копію постанови було направлено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Враховуючи, що апелянт отримав копію постанови суду від 15 вересня 2022 року лише 23 вересня 2022 року, тобто за два дні до спливу строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи суд приходить до наступних висновків.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази:

а) протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №332449 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він керуючи автомобілем Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Кияшка, 38 в м. Запоріжжя, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, результат позитивний перебуває в стані алкогольного сп`яніння, висновок №6043. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДВ України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

б) акт огляду та направлення водія на огляду (а.с.3;5), якими встановлено, що під час події у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд пройшов в закладі охорони здоров`я. Результат позитивний;

в) висновок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР (а.с.6), яким встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Результат позитивний.

г) оптичний носій інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи з місця події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведення їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, суд відхиляє доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 .

З відеозапису «» вбачається, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції, відповідно до оперативного орієнтування по вулиці Кияшко, що у м. Запоріжжі. Під час розмови з водієм транспортного засобу працівником поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія автомобіля ОСОБА_1 (03 година 01 хвилин). Водій вказав, що він не заперечує про перебування в стані сп`яніння. Працівники поліції водію роз`яснили процедуру огляду.

З відеозапису «» вбачається, що водій транспортного засобу в закладі охорони здоров`я пройшов огляду (час огляду 03:45 хвилин). Висновок складений на підставі акту огляду від 27.11.2021 року.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Апеляційний суд вказує, що право в суспільстві відображається в поведінці його членів та має вид соціального факту. Встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя. За порушення особи встановлених правил поведінки в суспільстві передбачається юридична відповідальність.

Вид і міра покарання за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху та має посилену юридичну відповідальність в суспільстві.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, поведінки під події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козара М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козара М.В., залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/9578/21