09.02.2022 Справа № 756/1894/19
Справа №756/1894/19
Провадження №3/756/53/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №235826 від 23.01.2019, ОСОБА_1 23.01.2019 о 07-40 год. у м. Києві по вул. Богатирській, кілометровий стовпчик 17 км+400м в сторону Вишгорода, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю HONDA Accord, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв із ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 23.01.2019 близько 7-40 год. рухався на автомобілі ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , із с. Демидів по вул. Богатирській у напрямку м. Києва по правій смузі руху проїжджої частини. Під час руху він раптово побачив автобус «Богдан», який здійснював виїзд на вул. Богатирську з примикаючої справа другорядної дороги, після чого почав гальмувати у зв`язку з виниклою небезпекою та відчув удар у задню ліву частину свого автомобіля у результаті зіткнення з автомобілем HONDA Accord, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , після чого зупинився на узбіччі проїжджої частини з правої сторони. Зазначив, що не перестроювався на іншу смугу руху транспортних засобів, увесь час рухався у своїй правій полосі.

Захисник Кашпур В.М. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування зазначив, що 23.01.2019 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Богатирська рухався по правій смузі по дорозі, яка має три полоси для руху: крайня ліва, права та крайня права полоса, яка призначена для розгону транспортних засобів, які виїжджають з сел. Водогін з подальшим перестроюванням у загальний потік у напрямку м. Києва. Перед ДТП водій ОСОБА_1 почав гальмування для уникнення зіткнення з автобусом «Богдан», який виїжджав з прилеглої дороги, і в цей час у його автомобіль в`їхав автомобіль HONDA Accord, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Саме водій HONDA Accord допустив виїзд на праву смугу руху, а не навпаки ОСОБА_1 виїхав на крайню ліву полосу руху, оскільки водій ОСОБА_2 рухався зі швидкістю 40-50 км/год, що вочевидь не відповідало складній дорожній обстановці, яка мала місце 23.01.2019 у м. Києві, що було пов`язано зі сніговими заметами. При цьому, слід врахувати той факт, що у зв`язку зі сніговими заметами водії, які рухались по проїзній частині, повинні були визначати межі кожної з полос руху, орієнтуючись, зокрема, на відбійник, оскільки дорожньої розмітки не було видно. Так, враховуючи той факт, що ширина дороги складає 10,8 м, дорога складається з трьох смуг, ширина кожної 3,66 м, відстань від відбійника до автомобіля ВАЗ 2107 - 9,30 м, а також ширину автомобіля ВАЗ 2107 - 1,68 м, то можна дійти висновку про те, що зіткнення відбулось у правій полосі руху, тобто на тій полосі, по якій рухався автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Тобто, саме водій ОСОБА_2 виїхав за межі своєї крайньої лівої смуги, внаслідок чого і відбулося зіткнення автомобілів.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 23.01.2019 близько 07-40 год. він рухався по вул. Богатирська із с. Нові Петрівці у напрямку м. Києва на автомобілі HONDA Accord, номерний знак НОМЕР_2 , зі швидкістю приблизно 40 км/год у крайній лівій смузі, напрямку руху не змінював. В районі виїзду з вул. Дніпровська на вул. Богатирська відчув удар у правий бік автомобіля від автомобіля ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку у правій смузі, після чого його автомобіль відкинуло у відбійник лівим боком.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Кашпура В.М., потерпілого ОСОБА_2 , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в певних діях (бездіяльності) водія, якими порушується відповідний пункт ПДР України, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП. Цевипливаєзізмістудиспозиції ст. 124 КУпАП, яка по своїй суті є відсилочною до Правил дорожнього руху України.

Пунктом 10.3 ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Судом було оглянуто письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 235826 від 23.01.2019 року, схему місця ДТП від 23.01.2019, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , диск, на якому містяться фотозображення пошкоджень, отриманих транспортними засобами ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , а також HONDA Accord, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.01.2019; висновок експертного дослідження №021-05(Д)/19 від 21.06.2019.

Так, кожен з учасників ДТП стверджує, що вони рухалися у попутному напрямку кожен по своїй смузі руху, не здійснюючи перестроювання. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що він рухався на автомобілі ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , по правій смузі руху, а потерпілий ОСОБА_2 - по крайній лівій смузі руху.

У той же час, обидва водії підтвердили складні погодні умови, які мале місце у м. Києві 23.01.2019, обумовлені значними сніговими опадами, що значно ускладнювало рух транспортних засобів, дорожнє покриття було засніжене, у зв`язку з чим не було видно дорожньої розмітки.

Вказані обставини підтверджуються також роздруківками публікацій щодо метеоданих 23.01.2019, долученими захисником Кашпур В.М., а також вказані дорожні умови відображені на наявній у матеріалах справи схемі місця ДТП.

На підставі видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, зафіксованих у схемі місця ДТП від 23.01.2019, а також на долученому CD - диску, на якому міститься фотофіксація вказаних пошкоджень, можна дійти висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось за рахунок недотримання бокового інтервалу.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Відповідно до п. 11.1 Правил дорожнього руху України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Згідно діючих Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Враховуючи вихідні данні схеми місця ДТП від 23.01.2019, відповідно до якої транспортний засіб ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , знаходився на відстані 9,30 м від лівого відбійника, а також габаритну ширину вказаного автомобіля (1,68 м), загальна ширина проїзної частини становить 10,98 м (9,30 м + 1,68 м). Відповідно до показів обох водіїв, а також наданих роздруківок з відкритих джерел hpps://www.google.com.ua/maps дорожньої карти території, на якій відбулось ДТП, вбачається, що проїзна частина складається з трьох смуг руху, таким чином, з урахуванням норм проектування проїзних смуг, виходячи, що загальна ширина дорожнього полотна становить 10,98 м, ширина кожної смуги становить 3,66 м.

Як убачається з тієї ж схеми місця ДТП від 23.01.2019, зіткнення транспортних засобів відбулось на відстані 3,90 м від відбійника. Отже, можна дійти висновку, що зіткнення автомобілів відбулось на правій смузі руху, тобто на смузі, по якій рухався автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Аналогічні висновки в цій частині зроблено судовим експертом в галузі автотехніки та транспортної трасології ОСОБА_4 у висновку №021-05(Д)/19 від 21.06.2019 за результатами комплексного транспортно-трасологічного та автотехнічного експертного дослідження, зробленого на замовлення захисника Кашпура В.М., який, на думку суду, є належним доказом у справі з огляду на наступне.

Відповідно до Інструкції №53/5 від 08.10.1998 «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (далі - Інструкція №53/5), експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення судових експертиз, в т.ч. потребують спеціальних знань та використання методів судової експертизи. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження. Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом як і висновок експерта.

Підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридичної або фізичної особи) з переліком питань, які підлягають вирішенню, а також об`єктів, що надаються для дослідження.

Експертне дослідження, на відміну від експертизи, може бути підготовлено поза судовим процесом, тобто коли судове провадження ще не розпочато; зміст і структура висновку експертного дослідження та експертизи не відрізняються; підхід експерта до здійснення експертного дослідження (а саме надання об`єктивного, повного та обґрунтованого висновку щодо обставин, що потребують аналізу) такий самий, як і до формування експертизи для суду; дослідження здійснюється лише на замовлення, а експертиза, як на замовлення сторони судового процесу, так і призначається судом; у судовій експертизі експерт попереджається про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а при експертному дослідженні такого попередження немає.

Отже, відсутність у висновку експертного дослідження №021-05(Д)/19 від 21.06.2019 вказівки на те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність, не спростовує висновків, наданих у ньому експертом за умови належної кваліфікації експерта, що дотримано у даній справі та підтверджується відповідним свідоцтвом № 1757.

Таким чином, за наявних у матеріалах справи даних, встановлених судом під час розгляду справи, суд вважає недоведеним поза розумним сумнівом факт перестроювання водія ОСОБА_1 на іншу смугу руху транспортних засобів (крайню ліву), що призвело до зіткнення транспортних засобів, а отже порушення останнім вимог п. 10.3 ПДР України.

Окремо слід зазначити щодо схеми місця ДТП від 23.01.2019, складеної на виконання постанови Київського апеляційного суду від 02.08.2021.

Відповідно до п. 1 IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого, зокрема, додається схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

При цьому, відповідно до п. 3 вказаної Інструкції на місці ДТП за вимогою учасників ДТП їм надається можливість зробити фотографію схеми ДТП. У випадку відсутності технічної можливості копія схеми ДТП та фотографії з місця ДТП надаються за письмовою заявою в підрозділі поліції у разі, якщо матеріали не було надіслано за належністю.

Разом з тим, в порушення вимог розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, учасники ДТП при внесення корективів до схеми місця ДТП від 23.01.2019 присутніми не були, а тому не мали можливості надавати додаткові пояснення чи зауваження, а отже були фактично були позбавлені можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.ст. 268,269 КУпАП.

Крім того, вказана схема корегувалась зі спливом значного проміжку часу, що вочевидь не відповідає пункту 7 Інструкції, відповідно до якої уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Більше того, на виконання суду апеляційної інстанції в порядку дооформлення працівниками поліції складено не нову схему місця ДТП, а нанесено нові дані на стару схему місця ДТП, з якими не ознайомлені учасники дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до положеннь Закону України «Про Національну поліцію» поліція має право використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Разом з тим, запис з фіксацією процесу складання протоколу, а також обставин, які могли би слугувати підставою для встановлення об`єктивної істини у справі, у матеріалах справи відсутні, незважаючи на посилання ОСОБА_1 про здійснення такої фіксації з боку співробітників патрульної поліції.

За наведених обставин об`єктивність та достовірність внесених у схему корективів викликає у суду обґрунтовані сумніви, а отже вказана схема місця ДТП не може бути прийнята судом як належний доказ на підтвердження фактів та обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджуються матеріалами, долученими до протоколу, інших об`єктивних доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду не надано.

При цьому, враховуючи положення КУпАП, відповідно до яких розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому позбавлений можливості оцінювати дії іншого учасника ДТП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суддя приходить до висновку, що доказами, які містяться в матеріалах справи, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 124, 247, 251, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Тиха