Постанова

Іменем України

06 грудня 2022 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 035701 від 19.11.2022, складеного поліцейським СРПП відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області Костіним Д.О., ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення адміністративного правопорушення за наступних обставин:

19.11..2022, о 18 год 00 хв, по автодорозі Занки - Геніївка Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 мотоциклом МТ-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлено за допомогою приладу Dragar 6820NARI-0151, результат тесту № 68 - 1,04% (проміле), чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не надходило.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

З урахуванням викладеного, відповідно до положення ст. 268 КУпАП, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Ознайомившись з матеріалами дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачено, що суди застосовують при розгляді справиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 035701 від 19.11.2022; даними результату тесту № 68, з якого вбачається, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становить 1,04 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; довідкою з якої вбачається, що посвідчення водія ОСОБА_1 не отримував (а.с. 1-8)

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який міститься на СD-R диску вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 8)

Досліджені докази узгоджуються між собою та сумніву в суду не викликають.

Оцінивши надані докази, в діях ОСОБА_1 склад керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З довідки начальника ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області вбачається, що посвідчення водія ОСОБА_1 не отримував (а.с. 8)

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи, що правопорушник не отримував право на керування транспортним засобом, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення основного покарання у виді позбавлення правопорушника права керування транспортними засобами.

Вказаний висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, наведеними в п.28 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» згідно яких позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення чітко визначеного переліку правопорушень, зокрема правопорушень передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, ст.ст.124, 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати як основне адміністративне стягнення позбавлення права керування транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи конкретні обставини правопорушення, підтверджені належними та допустимими доказами, дійшов висновку, що на ОСОБА_1 належить накласти стягнення, передбачене санкцією ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, а також, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України "Про судовий збір", стягнути з нього судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., які перерахувати на номер рахунку (відповідно до міжнародного номера банківського рахунку IBAN) UA0020001, отримувач: ГУК Харківська обл/Харків обл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), кодкласифікації доходів бюджету 21081300, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Строк сплати штрафу не пізніш як через 15 днів з дня отримання копії постанови.

У разі несплати штрафу у вказаний строк особою, яку притягнуто до відповідальності, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), кодкласифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Повний текст постанови виготовлено 06.12.2022.

Суддя: