ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2626/21Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 33/817/434/22 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Волинця С.А.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Волинця С.А., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 20.11.2021 року о 11 год. 27 хв. ОСОБА_1 в с. Золотники керував транспортним засобом ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. В порушення вимог п. 2.5ПДР України від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest 6810 та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, таким чином вчинив правопорушення, склад якого, передбачений ч.1ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Волинець С.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, постанову суду першої інстанції необґрунтованою, незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального права.

На думку апелянта суддею, при прийнятті рішення, не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи.

Стверджує, що ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки не керував транспортним засобом 20.11.2021 року в 11 год. 27 хв. в с. Золотники за описаних в протоколі обставин, та не відмовлявся пройти медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що працівниками поліції не дотримано вимог ст.266 КУпАП та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (надалі Інструкція).

Звертає увагу, що водієві не було вручено письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з чим відсутні підстави притягнення його до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Вказує, що в матеріалах справи відсутній сертифікат та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що також, на думку апелянта, свідчить про порушення порядку проведення освідування на стан сп`яніння.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Вважає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, містить ознаки монтажу.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи, а копію постанови Теребовлянського районного суду від 16 березня 2022 року отримав через адвоката Волинця С.А. 19.07.2022 року.

Заслухавши адвоката Волинця С.А. та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 ; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, а з прийнятим рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався після ознайомлення адвоката Волинця С.А. з матеріалами справи 19.07.2022 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 180679, 20.11.2021 року о 11 год. 27 хв. ОСОБА_1 в с.Золотники керував т.з. ВАЗ210994 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. В порушення вимог п. 2.5ПДРУкраїнивід проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Alcotest 6810 та їхати в медичний заклад водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, таким чином вчинив правопорушення, склад якого, передбачений ч.1ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , було запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці події за допомогою приладу Alcotest 6810 так і у закладі охорони здоров`я, від проходження яких ОСОБА_1 відмовився.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляв, що не керував транспортним засобом.

Натомість, характер його поведінки після зупинки працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що останній, відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, фактично і не заперечував.

Тому, доводи апелянта про те, що він транспортним засобом не керував і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставними і надуманими.

Відсутність направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, на що вказує апелянт в апеляційній скарзі, з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, не може свідчити про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735, а також жодними чином не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України і підставою для адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Приписами статті 256 КУпАП, якою регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення, не передбачено обов`язку зазначати у ньому відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, як про це ставить питання апелянт.

Відсутність в матеріалах справи сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, про що сторона захисту вказує в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування постанови суду, якою ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Згідно п.5 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВСУ, МОЗУ від 09 листопада 2015 року №1452/73 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, такої вимоги ОСОБА_1 не заявляв і відмовився від проходження огляду.

Твердження апелянта, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, містить ознаки монтажу, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Докази, на підставі яких суд обґрунтував свій висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення є належними та допустимими, оскільки отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Волинцю С.А. строк на апеляційне оскарження постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Волинця С.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя