Справа № 627/45/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2022 рокусмт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Бугаєнко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого керівником ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Слобода», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 будучи керівником ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Слобода» вчинив правопорушення, а саме: несвоєчасно надав платіжні доручення до установи банку на перерахування узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі з юридичних осіб в сумі 8013,65 грн. за жовтень 2021 року по терміну сплати 30.11.2021 року (фактично сплачено 02.12.2021 року), чим порушено п. 287.3 ст. 287 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи судом повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Інкримінована ОСОБА_1 стаття 163-2 ч.1 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а тому суд, зважаючи на те, що ОСОБА_1 повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом направлення судових повісток, розглядає справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частина 2 статті 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Отже, статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. У цих випадках, згідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, тобто зазначений строк ніким продовжений бути не може, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припиненими.

За правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, для більшості правопорушень точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення.

При триваючому правопорушенні початок перебігу строку давності визначається по-іншому, точкою відліку тут є момент виявлення проступку.

Із доктринального тлумачення норм ст. ст. 9, 38 КПК України випливає, що триваюче правопорушення вчинюється протягом біль-менш тривалого часу і характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, в тому числі, тривалим безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Вважається, що триваючі правопорушення припиняються у разі виявлення факту цих правопорушень компетентним органом при проведенні перевірок, в тому числі, при виявленні таких проступків, як відсутність обліку доходів та витрат щодо яких встановлена обов`язкова форма обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його із порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інші правопорушення, встановити які можливо лише під час проведення документальної перевірки на підставі первинних документів.

До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер і не є триваючими, відносяться такі проступки, як несвоєчасна подача декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджету та державних цільових фондів тощо. Днем вчинення таких правопорушень є дата порушення граничного строку подачі декларації, про доходи до фіскального органу, порушення граничного строку подачі до закладу банків платіжних документів про оплату податків, зборів тощо.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.287.3 ст.287 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, яке виразилося у несвоєчасному поданні платіжного доручення на перерахування на перерахування узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі з юридичних осіб в сумі 8013,65 грн. за жовтень 2021 року по терміну сплати 30.11.2021 року (фактично сплачено 02.12.2021 року).

Отже, враховуючи вище наведені норми та положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, їх доктринальне тлумачення, приходжу до висновку, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, оскільки останньому інкримінується несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування належної до сплати суми податку на прибуток за 2021 рік з терміном сплати 30.11.2021 року, який фактично сплачено 02.12.2021 року, що не є безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, яке було припинено шляхом виявлення цього факту компетентним органом при проведенні відповідної перевірки, а відтак, точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, є день його вчинення, а саме дата порушення граничного строку подання платіжного доручення 30.11.2021 року.

Таким чином, на час розгляду вказаної справи, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення сплили, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Вирішуючи питання про встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, судом враховано положення ст. 6 Конституції України, згідно із якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Судом також враховано, що п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 137 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (рішення від 09 січня 2013 року, заява №21722/11) наголошено, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. The United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття провадження по справі свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, за яким у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, не встановлюється, так як провадження по вказаній справі підлягає закриттю.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Бугаєнко