КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко О.Б.
Апеляційне провадження № 33/824/1868/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби напостанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року щодо громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 рокупровадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження в справі, суддя місцевого суду у постанові зазначив, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів порушення ОСОБА_2 митних правил.

На вказану постанову представник Київської митниці подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову судді місцевого суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, накласти на нього штраф у розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил на суму 106 024,50 грн.

У апеляційній скарзі представником Київської митниці Держмитслужби, відтворений зміст протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , вказано на відмінності між документами, поданими як підстава для переміщення товарів, щодо вартості транспортного засобу.

У судове засідання до Київського апеляційного суду з`явився представник Київської служби Держмитслужби Король Л.І., який підтримав апеляційну скаргу.

Вислухавши пояснення представника митного органу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єкт правопорушення - осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Посадова особа підприємства - керівник та інший працівник підприємства (резиденти й нерезиденти), які у зв`язку з постійно або тимчасово виконуваними ними трудовими (службовими) обов`язками відповідають за додержання вимог, установлених МКУ, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними в установленому законом порядку.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

При цьому, що стосується використання документів, то судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України.

Судом першої інстанціії встановлено, що 03.07.2021 року в зоні митного контролю митного поста «Спеціалізований» Київської митниці (при митному огляді міжнародного експрес-відправлення документального характеру № , яке переміщувалось від відправника - «ALJAOHARITRADING» (Республіка Корея) на адресу одержувача - « ОСОБА_3 » (UKRAINE) (ОСОБА_3 Україна), серед інших, виявлено оригінали документів: експортна декларація сертифікат (після загрузки, А) від 26.05.2021 року № 43274-21-114277Х на товари: «USED CAR :K5 2015 KHAGN418BFA601893, вартістю 5 800 000 вон, K5 2011 KNAGN415BA010974, вартістю 4500 000 вон, SONATA 2010 KMEC41MBAA113600, вартістю 3 400 000 вон, що переміщувались з Республіка Корея до Україну у загальній кількості 3 шт., загальною вартістю 12 221 доларів США (13 700 000 вон) на умовах поставки FOB згідно з Інкотермс, експортером виступає - компанія «ALJAOHARI TRADING CO, LTD» (Республіка Корея), покупцем - « ОСОБА_1 » (ОСОБА_5).

За результатом проведеного аналізу інформації, наявної в інформаційних базах даних Державної митної служби України, зокрема - ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор», митним органом встановлено, що 07.08.2021 року в зоні діяльності Одеської митниці за попередньою митною декларацією від 06.08.2021 року № UA500030/2021/211988 через митний кордон України з території Республіки Корея на адресу громадянина України ОСОБА_1 переміщено транспортний засіб, бувший у використанні, марки «KIA» модель «K5» (VIN: НОМЕР_1 ), вартістю 1 500,00 доларів США.

Вказанийтранспортний засіб 10.08.2021 року доставлений до місця призначення та 11.08.2021 року був оформлений та випущений у вільний обіг за митною декларацією типу ІМ/40/ДЕ № UA500030/2020/213882.

На запит Київської митниці від 21.09.2021 року № 7.8-1/20/7/7817 листом Одеської митниці від 13.10.2021 року № 7.10-3/28.10-01/7/8604 надійшли копії запитуваних документів (вх. № 14317/4 від 13.10.2021), з яких слідує, що переміщення через митний кордон України випущеного у вільний обіг за митною декларацією ІМ/40/ДЕ від 11.08.2021 року № UA500030/2020/213882 бувшого у використанні транспортного засобу марки «KIA» модель «K5» (VIN: НОМЕР_1 ) здійснено на підставі рахунку-фактури (інвойсу) від 27. 27.05.2021 року № 10974, згідно якого вартість зазначеного транспортного засобу складає 1 100,00 доларів США, а з врахуванням транспортування - 1 500,00 доларів США, виставлений продавцем/експортером - компанією «WARDTRADING CO., LTD» (Республіка Корея) до одержувача - «ОСОБА_1» (ОСОБА_1, Україна), а також коносамент № CIGSINCR2106TR09 від 04.06.2021 року.

За правилами ч. 1 ст. 265 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.

Згідно положень ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як вказано у протоколі та пояснив представник митниці, в результаті порівняння відомостей, наявних у експортній декларації сертифікат (після загрузки, А) від 26.05.2021 року № 43274-21-114277Х, з відомостями рахунка-фактури (інвойсу) від 2727.05.2021 року № 10974 та коносаменті № CIGSINCR2106TR09 від 04.06.2021 року, встановлено, що вони стосуються однієї партії - співпадають відомості щодо найменування, індивідуальних особливостей, кількості, ваги, тощо.

Однак, відмінність полягає у відомостях щодо вартості бувшого у використанні транспортного засобу та його одержувача , а саме: згідно з відомостями документів, що були подані у якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України, його загальна вартість складає 1500,00 доларів США, одержувач - «KURBONOV BEGIDZHON» (Курбонов Бегіджон, Україна), а відповідно до відомостей документів, що були виявлені під час митного контролю міжнародного експрес-відправлення документального характеру № , загальна вартість цього же бувшого у використанні транспортного засобу складає 4 500 000 вон, одержувач - « ОСОБА_1 » ( ОСОБА_5 ).

За змістом ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, дослідивши документи, що були надані митним органом на підтвердження своїх доводів, а також враховуючи надані ОСОБА_6 заперечення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеністьфакту, що виявлена у міжнародному експрес-відправленні № експортна декларація - сертифікат (після загрузки, А) від 26.05.2021 року № 43274-21-114277Х на, зокрема, транспортний засіб НОМЕР_2 , покупцем якого є « ОСОБА_1 » ( ОСОБА_5 ), має відношення до митного оформлення зазначеного автомобіля за попередньою митною декларацією від 06.08.2021 року № UA500030/2021/211988, та року та випущення його у вільний обіг за митною декларацією типу ІМ/40/ДЕ № UA500030/2020/213882.

Як зазначив ОСОБА_7 у своїх запереченнях, відомості, що містяться в виявлених митним органом документах не свідчать про їх пов`язаність з ним та поданою митною декларацією типу «ІМ40АА» від 06.08.2021 року № UA500030/2021/211988, а тому не доведено, що йому могла (або мала бути) відома інформація, наявна в зазначеній експортній декларації сертифікат (після загрузки, А) від 26.05.2021 року № 43274-21-114277Х. Такі твердження представником митного органу жодним чином не спростовані, доказів для встановлення протилежного, зокрема, наявності будь-яких відносин ОСОБА_8 з вказаними вище компанією та особою, матеріали справи не містять.

До того ж, як вірно було зазначено, митним органом не надано доказів про існування іншого інвойсу з вартістю товару, яка зазначена в експортній декларації та не вчинено жодних процесуальних дій для отримання інформації з метою підтвердження або спростування відомостей, що містяться в експортній декларації від 06.08.2021 року № UA500030/2021/211988.

Отже, порівняння посадовою особою Київської митниці різних між собою документів є безпідставним, оскільки дані в них щодо продавців, покупців (одержувачів), номерів і дат є різними, при цьому, жодних доказів, що між ними є зв`язок та вони пов`язані між собою матеріали справи не містять.

Вбачається також, що при подачі митної декларації товару були подані всі необхідні документи, які містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації товару.

Крім того, суд звернув увагу, що вказана в інвойсі від 27.05.2021 року № 10974 ціна за товар у сумі 1 500,00 доларів США (з урахуванням транспортування) також підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження товару від 06.08.2021 року № 2186-Е/21, проведеного судовим експертом Кеосаком А.П., за яким вартість товару - автомобіля, ввезеного на митну територію України, з урахуванням його технічного стану і пошкоджень, станом на 06.08.2021 року становить 29 407,73 грн. (1091,62 доларів США).

Згідно зі ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлений виключний перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів, це зокрема: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як видно із матеріалів справи, ні до випуску товару у вільний обіг, ні після його випуску, митним органом, жодного рішення про коригування митної вартості товарів не приймалось, що свідчить про відсутність сумнівів заявленої митної вартості товару, переміщеного за попередньою митною декларацією від 06.08.2021 року № UA500030/2021/211988 та оформленого та випущеного у вільний обіг за митною декларацією від 11.08.2021 року № UA500030/2020/213882.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року №8, документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Оскільки Київською митницею не обґрунтовано яким чином експортна декларація - сертифікат (після загрузки, А) від 26.05.2021 року № 43274-21-114277Х, що була виявлена в міжнародному експрес-відправленні документального характеру № , має перевагу над документами, поданими під час переміщення товару за попередньою митною декларацією від 06.08.2021 року № UA500030/2021/211988 та оформлення за митною декларацією від 11.08.2021 року № UA500030/2020/213882, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, зокрема, експертного висновку, офіційної відповідь митних органів, продавця, інших осіб тощо, які б свідчили про неправдивість відомостей, зазначених у поданих до митного контролю та оформлення разом з вищевказаною митною декларацією документах.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних інших запитів митним органом здійснено не було, зокрема, і з проханням направити міжнародним компаніям питання, що стосуються даної справи, а саме поставки транспортного засобу та його вартості.

Так, при розгляді справ, суддя оцінює надані докази, перевіряє їх зміст та відповідність вимогам, встановленим законодавством. До уваги беруться надані докази лише у тому випадку, якщо вони є належними та доводять обставини, які входять до предмету доказування та не може брати до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, вбачається, що митний орган передчасно прийшов до висновку, не надавши беззаперечних доказів вчинення дій, що мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, що в свою чергу є недотримання митним органом чинного митного законодавства України.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Тобто, склад правопорушення в даному випадку полягає саме в умисному переміщенні товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документу, що містить неправдиві відомості, а саме вартість товару.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що подані товарно-супровідні документи були підроблені шляхом внесення неправдивих відомостей щодо даних одержувача і вартості вищевказаного транспортного засобу та того, що ОСОБА_1 могло бути відомо про відмінність його вартості, суду не надано, що позбавляє суд можливості встановити наявність у нього прямого умислу на вчинення дій, відповідальність за які, передбачена ст. 483 МК України, а також взагалі вчинення ним будь-яких умисних дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу України документів, що містять неправдиві щодо товару відомості.

Стаття 495 МК України визначає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності суд першої інстанції дійшов правильноговисновку, що в діях громадянина України ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 483 МК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга Київської митниці Держимитслужби за своїм змістом повторює зміст протоколу про порушення митних правил і не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції про те, що поданими матеріалами не доведено, що ОСОБА_1 умисно надав митному органу неправдиві відомості щодо вартості товару, а відтак він не несе відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника Київської митниці Держмитслужби не підлягає задоволенню.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законність постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.

Керуючись положеннями статті 294 КУпАП та ст. 458, 483 Митного кодексу України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року щодо громадянина України ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко