Справа № 484/3379/22
Провадження № 3/484/1607/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську матеріали, які надійшли до суду 06.10.2022 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 07.11.2013 року Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 ; раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №460233 від 27.09.2022 року ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 20.09.2022 року о 12:00 годині в АДРЕСА_1 під час рейду «Діти вулиці» було встановлено, що вона неналежно виконує обов`язки по догляду за своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: в будинку брудно, відсутні засоби гігієни та їжі, діти брудні.

ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином до суду не прибула.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 184 КУпАП, не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність ОСОБА_2 .

Ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Дії ОСОБА_2 працівниками поліції кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною, в якій правило поведінки визначено частково з одночасною відсилкою до інших нормативних актів, де це правило конкретизовано.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №460233 від 27.09.2022 не зазначено нормативний акт, яким визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, які порушила ОСОБА_2 .

Такі обов`язки визначені ст. 150 СК України і до них відносяться: виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №460233 від 27.09.2022 року вбачається, що у вину ОСОБА_2 ставиться неналежне виконання обов`язків по догляду за своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: в будинку брудно, відсутні засоби гігієни та їжі, діти брудні.

Однак у зазначеному протоколі не вказано, в чому виявилася об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, які обов`язки з передбачених ст. 150 СК України не виконала ОСОБА_2 , а також не заначено ознак суб`єктивної сторони правопорушення, які б свідчили про наявність прямого чи непрямого умислу на ухилення від виконання таких обов`язків.

Із клопотання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини вбачається, що в будинку, де проживає сім`я, зроблено косметичний ремонт (стіни обклеєні шпалерами); приміщення вмебльовано меблями (два ліжка, стіл, шафа для одягу); помешкання потребує генерального прибирання, в помешканні брудно (речі розкидані по кімнаті, не випрані, не митий посуд на столі); відсутні продукти харчування та засоби гігієни; санітарний стан помешкання незадовільний.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Вжиття необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, відбувається шляхом прийняття Законів, якими на органи виконавчої влади покладаються не лише права, а й обов`язки.

Так, Законом України «Про соціальні послуги» визначено основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Частино 1 ст. 16 Закону України «Про соціальні послуги» встановлено, що соціальні послуги поділяються на послуги, спрямовані на: соціальну профілактику - запобігання виникненню складних життєвих обставин та/або потраплянню особи/сім`ї в такі обставини; соціальну підтримку - сприяння подоланню особою/сім`єю складних життєвих обставин; соціальне обслуговування - мінімізацію для особи/сім`ї негативних наслідків складних життєвих обставин, підтримку їх життєдіяльності, соціального статусу та включення у громаду.

Згідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги за типами поділяються на: прості соціальні послуги, що не передбачають надання постійної або систематичної комплексної допомоги (інформування, консультування, посередництво, надання притулку, представництво інтересів тощо); комплексні соціальні послуги, що передбачають узгоджені дії фахівців з надання постійної або систематичної комплексної допомоги (догляд, виховання, спільне проживання, соціальний супровід, кризове втручання, підтримане проживання, соціальна адаптація, соціальна інтеграція та реінтеграція тощо); комплексні спеціалізовані соціальні послуги, що надаються певній категорії отримувачів соціальних послуг (ВІЛ-інфікованим особам, особам із залежністю від психотропних речовин, особам, які постраждали від торгівлі людьми, біженцям, особам із психічними розладами та іншим); допоміжні соціальні послуги, що надаються у вигляді натуральної допомоги (продукти харчування, предмети і засоби особистої гігієни, санітарно-гігієнічні засоби для прибирання, засоби догляду, одяг, взуття та інші предмети першої необхідності, організація харчування, забезпечення паливом тощо) та технічних послуг (транспортні послуги, переклад жестовою мовою тощо).

За приписами ч. 3 ст. 16 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги залежно від місця надання поділяються на послуги, що надаються: за місцем проживання/перебування отримувача соціальних послуг (вдома); у приміщенні надавача соціальних послуг: стаціонарно - в умовах цілодобового перебування (проживання) отримувача соціальної послуги із забезпеченням харчуванням та умовами для проживання; напівстаціонарно - протягом визначеного часу доби з умовами для нічного або денного перебування; за місцем перебування отримувача соціальних послуг поза межами місця проживання та приміщення надавача соціальних послуг, у тому числі на вулиці.

Згідно з ч. 4 ст. 16 зазначеного Закону соціальні послуги залежно від строку надання поділяються на послуги, що надаються: екстрено (кризово) - невідкладно (протягом доби) у зв`язку з обставинами, що загрожують життю та/або здоров`ю отримувача соціальних послуг; постійно - не менше одного разу на місяць протягом більше одного року; тимчасово - не менше одного разу на місяць протягом до одного року; одноразово.

За приписами ч. 5 ст. 16 Закону України «Про соціальні послуги» перелік соціальних послуг, що надаються відповідно до цього Закону, визначається класифікатором соціальних послуг, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 6 ст. 16 Закону України «Про соціальні послуги» встановлено перелік базових соціальних послуг до яких відносяться: догляд вдома, денний догляд; підтримане проживання; соціальна адаптація; соціальна інтеграція та реінтеграція; надання притулку; екстрене (кризове) втручання; консультування; соціальний супровід; представництво інтересів; посередництво; соціальна профілактика; натуральна допомога; фізичний супровід осіб з інвалідністю, які мають порушення опорно-рухового апарату та пересуваються на кріслах колісних, порушення зору; переклад жестовою мовою; догляд та виховання дітей в умовах, наближених до сімейних; супровід під час інклюзивного навчання; інформування; медіація.

Таким чином, чинним законодавством встановлено перелік соціальних послуг, які повинні надаватись суб`єктами надання таким послуг особам, які в них мають потребу.

Натомість, матеріали справи не містять доказів надання соціальних послуг суб`єктами надання зазначених послуг сім`ї ОСОБА_2 , окрім здійснення перевірок проживання її сім`ї.

При здійсненні перевірки сім`ї ОСОБА_2 комісією проявлено поверховість, байдужість, не встановлені всі обставини життя сім`ї: не встановлено причин ситуації, яка склалась в її сім`ї. Зокрема, відсутні дані про те, чи то ОСОБА_2 не хоче виконувати встановлені обов`язки, чи то вона не може самостійно їх виконувати та потребує допомоги. Неясно, де батько дітей і чи виконує він свої батьківські обов`язки, так як обов`язок щодо виховання, утримання та забезпечення належних умов життя дітей у рівній мірі покладено на обох батьків.

Доказів навмисного ухилення ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання та забезпечення належних умов проживання дітей матеріали справи не містять. Даних про те, що мати зловживає спиртними напоями, чи веде антиморальний чи антисоціальний спосіб життя теж не встановлено. Ситуація, що склалась в її родині, виникла через бідність і важкі життєві обставини, у зв`язку з чим сім`я потребує допомоги зі сторони Держави в особі виконавчих органів, які здійснюють такі функції. Дії таких органів мають бути направлені не лише на перевірку, а й на покращення матеріального та побутового становища сім`ї. Бездіяльність органів та посадових осіб, на яких покладено обов`язок щодо контролю за сім`ями, які потребують підтримки зі сторони Держави, та не встановлення такими посадовими особами обставин щодо необхідності надання такої допомоги та ненадання її сім`ям, які потребують допомоги, не може бути підставою для притягнення до відповідальності батьків або осіб, які їх замінюють, без встановлення факту належного виконання посадовими особами обов`язків надання таким сім`ям допомоги зі сторони Держави, або доказів того, що така сім`я не підпадає під категорію такої, якій має надаватись така допомога. Діяльність вказаних органів не має носити карального характеру, а скоріше має бути гуманітарною.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу(ч. 2ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин та кваліфікації дій особи, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин у діянні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , судом на підставі наданих доказів не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а тому на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в наданій справі слід закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 221, 245, 246, п.1 ч.1 ст. 247, 248, 249, 251, 252, 279, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП ОСОБА_2 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: