Справа №443/2011/21
Провадження №3/443/42/22
ПОСТАНОВА

іменем України

28 квітня 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, член волонтерського руху Ходорівської ТГ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170088 від 10.12.2021, ОСОБА_1 10.12.2021 о 00 год 55 хв в м. Ходорові по вул. Тарнавського, 17 Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду №140 від 10.12.2021 виданим КНП «Ходорівська МЛ». Своїми діями порушив п. 2.9 «а» ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

11.04.2022 від ОСОБА_1 надійшли пояснення згідно яких останні зазначає, що свою вину у вчиненому правопорушенні він не визнає у повному обсязі, оскільки 10.12.2021 його автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції у м. Ходорові по вул. 16 Липня, 1, а не у м. Ходорові по вул. Тарнавського, 17, як зазначено в протоколі, що підтверджує відео в матеріалах справи. Також зазначає, що за кермом автомобіля перебував не він, про що він повідомляв і працівникам поліції. Однак працівники поліції запропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння. Він не заперечив і пройшов огляд у медичному закладі, оскільки не керував автомобілем та не боявся ніяких наслідків. Згідно висновку лікаря від 10.12.2021 встановлено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, даний факт він не заперечував, оскільки дійсно 10.12.2021 вживав алкоголь. Однак, стверджує, що за кермом не перебував та транспортним засобом не керував. Після чого працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що надані докази, а саме відео з нагрудних камер працівників поліції не містить факту керуванням ним автомобілю чи факту зупинки такого працівниками поліції під час керуванням ним транспортним засобом. Покликаючись на ст. 247 КУпАП просить провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 09.12.2022 близько 20:00 год дав свій автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 своєму другу ОСОБА_2 . Він того вечора відпочивав в кафе «Прага» у м. Ходорові. Близько 22:00 год з кафе його забрав ОСОБА_2 і вони разом поїхали на АЗС. За кермом автомобіля весь час перебував ОСОБА_2 . Близько 23:00 год він разом із ОСОБА_2 поверталися додому і їх було зупинено працівниками поліції за відсутність підсвітки заднього номерного знаку. Запідозривши, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак після тривалої розмови відпустили їх. Після чого, вони продовжили рух. Подальші події пам`ятає уривками. Пам`ятає як його було зупинено працівниками поліції у дворі біля житлового будинку, де він проживає, сказали, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння і відвезли в медичний заклад на освідування. Наголошував на тому, що тієї ночі він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, через що не пам`ятає всіх подій, однак автомобілем тієї ночі керував ОСОБА_2 , на відео долученому до протоколу вбачається як він намагається вийти зі сторони пасажирського сидіння, а ОСОБА_2 виходить зі сторони водія та починає втікати.

В ході судового розгляду суддя дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння осіб, які керують транспортними засобами, визначена ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція №1452/735).

Частиною 2 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті", відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. .

У відповідності до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Приписами п. 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Однак, в порушення вимог КУпАП та Інструкції №1452/735 огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції було проведено без присутності свідків, оскільки в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів графи «Свідки огляду» не заповнені. Окрім того, на долученому відеозаписі відсутній факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Положеннями ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність виключно особи, що керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або а так само відмова особи яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного. Тобто обов`язковою умовою наявності складу адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП є безпосереднє керування або відмова від встановленого порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В Правилах дорожнього руху визначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

На підтвердження того, що саме ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції долучено відеозапис.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Так, згідно з п.5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Натомість при перегляді відеозапису встановлено, що відеозапис є порізаним відповідно не є безперервним.

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції».

Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

З матеріалів справи, зокрема з DVD диску відеофіксації, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції не дотримались норм Закону, оскільки з оглянутого відеозапису не можливо встановити осіб, які перебували в автомобілі на момент його зупинки та особу, яка керувала транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 .

Задля встановлення дійсних обставин справи у відділення поліції було витребувано повний відеозапис пригоди, яка мала місце 10.12.2022 за участі ОСОБА_1 , як вбачається з наданої відповіді ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, усі наявні матеріали фіксації адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема, і відеозапис пригоди скеровано в Жидачівський районний суд Львівської області.

Відтак, долучений до матеріалів справи відеозапис, суддя до уваги не бере, оскільки, з нього неможливо ідентифікувати осіб, які на ньому зображено, а тому і встановити особу, яку керувала 10.12.2021 транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 .

Більше того, з долученого відеозапису встановлено, що в автомобілі на момент зупинки транспортного засобу перебували дві особи.

Під час судового засідання 28.04.2022 ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що тієї ночі з 09.12 2021 на 10.12 2021 за кермом його автомобіля перебував його друг ОСОБА_2 .

Постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 16.02.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Зазначено постановою встановлено, що ОСОБА_2 10.12.2021 о 00 год 02 хв в м. Ходорів по вул. Замковій, 2, Стрийського району Львівської області, керував автомобілем марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Своїми діями порушив, п. 2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так, як стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму ВСУ № 14 від 23.13.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, подані працівниками поліції докази ані окремо, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 268 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко