Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6791/21 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Білоус Т.А.,

захисника Паламарчука С.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови суду, 17 жовтня 2021 року о 04 год. 25 хв. по вулиці Вінницькій, 92 в м. Бердичеві ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Драгер та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, зазначає, що розгляд справи відбувся без його участі, тому він був позбавлений права на захист. Зазначає, що жодних порушень ПДР він не вчиняв, що чітко видно з відео реєстратора, що міститься в матеріалах справи, а посилання працівника поліції, що нібито у був закритий номерний знак є надуманими та не відповідають дійсності, постанова ж про накладення на нього адміністративного стягнення оскаржена до суду та на даний час розгляд триває. Наголошує і на тому, що не вживав алкогольних напоїв, як і не відмовлявся від проходження освідування, фактично хотів з`ясувати що ним порушено, що є його правом. Звертає увагу, що йому поліцейські не пропонували пройти освідування в найближчому закладі охорони здоров`я, після його відмови від проходження освідування на місці зупинки, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, тобто працівниками поліції на виконання вимог ст.266 КУпАП, Інструкції та Порядку, не запропоновано пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я. Крім того, з відеозапису не вбачається, щоб поліцейський вручав йому письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. В свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення складений за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього, не підтверджує вчинення ним цього правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Паламарчука С.В. в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст.280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.3 цієї статті в разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції вище наведених вимог закону та нормативних актів не дотримався.

Обґрунтовуючи висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався як на докази протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №198663 від 17.10.2021; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.10.2021; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.10.2021; копію постанови серія БАА №№953456 від 17.10.21 про притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП; відеозапис з реєстратора службового автомобіля та бодікамери працівника поліції.

Будучи опитаним в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 фактично навів доводи викладені ним в апеляційній скарзі, наголосив на тому, що 17.10.2021 порушень ПДР він не вчиняв, посилання працівника поліції, що нібито був закритий номерний знак автомобіля є надуманими та не відповідають дійсності, постанова про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП скасована у судовому порядку. Зазначив, в той день не вживав алкогольних напоїв. Не відмовлявся від проходження освідування, намагався з`ясувати у поліцейських причину зупинки та яких саме порушень ПДР від допустився. Поліцейські конкретно не пропонували йому пройти освідування в найближчому закладі охорони здоров`я, після ж його відмови від проходження освідування на місці зупинки, працівники поліції пішли до свого автомобіля для складання протоколу відносно нього. Він же зателефонував на «гарячу лінію» поліції та отримавши відповідні роз`яснення, підійшов до поліцейських з пропозицією про свою згоду пройти освідування в медичному закладі, однак, отримав відмову, при цьому поліцейські повідомили, що він може їхати. Протокол про адміністративне правопорушення та відповідні додатки до нього в його присутності працівники поліції не складали, з цими документами його не знайомили, від їх підпису не відмовлявся.

Вище наведені пояснення ОСОБА_1 в ході апеляційної перевірки матеріалами справи 274/6791/21 не спростовано.

Так, з перевіреного судом апеляційної інстанції наявного в справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.11), який наданий як доказ вини ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено те, що фактично цей відеозапис не охоплює всі відповідні події (в тому числі й з огляду на версію подій висунуту ОСОБА_1 ), котрі відбувались о 17 жовтня 2021 року о 04 год. 25 хв. по вулиці Вінницькій, 92 в м.Бердичеві. Відеозапис є фрагментним, закінчується посадкою поліцейських в свій автомобіль для можливого складання відповідних процесуальних документів. Відеозаписом дійсно підтверджено зупинку ОСОБА_1 17.10.2021 о 04 год. 25 хв. по вул.Вінницькій, 92 в м.Бердичеві, довготривале спілкування останнього з поліцейськими щодо законності цієї зупинки, пропозиція поліцейського ОСОБА_1 пройти освідування (на місці запинки та в медичному закладі), відмову останнього від освідування. Після чого, ОСОБА_1 залишається в своєму транспортному засобі, один з поліцейських залишається біля його автомобіля, в подальшому відходячи від автомобіля ОСОБА_1 , поліцейський каже «звоніть куди хочте...». Таким чином, відеозапис спілкування поліцейських з ОСОБА_1 не є безперервним.

Апеляційний суд зауважує, що вище зазначеним відеозаписом спростувати версію подій о 17 жовтня 2021 року по вулиці Вінницькій, 92 в м.Бердичеві, висунуту ОСОБА_1 в частині подальшої своєї пропозиції та згоди з проходженням свого освідування (огляду) у медичному закладі, як і складання протоколу (дотримання поліцейськими порядку визначеному главою 19 КУпАП) відносно останнього та інших відповідних документів, є неможливим. З даного відеозапису не можливо встановити і факт роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, при складанні протоколу, факт його відмови від підпису в протоколі та інших відповідних процесуальних документах, як і факт відмови останнього від надання пояснень та будь-яких заперечень. Одночасно, опосередковано з відеозапису не вбачається і очевидних зовнішніх ознак перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, навпаки, останній веде себе відповідно (адекватно) обстановці, посилається на свою обізнаність, з`ясовує відповідні обставини, намагається захищати свою позицію, тощо.

Апеляційний суд вважає цей відеозапис не відповідним п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026. Таким чином, наявний в справі відеозапис (а.п.11) є недопустимим доказом та до уваги апеляційним судом не береться.

За результатами перевірки матеріалів справи (з огляду на пояснення ОСОБА_1 щодо обставин подій) не встановлено допустимих доказів на підтвердження того, що працівниками поліції дотримано вимог ст.266 КУпАП, Інструкції та Порядку, тобто належного забезпечення відповідного проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння.

Апеляційний суд, аналізуючи наявні в справі докази, з врахуванням пояснень ОСОБА_1 , бере до уваги, що працівники поліції в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія, розписок, заявки, у випадку відмови ОСОБА_1 від їх підпису, отримання копії, тощо, мали технічну можливість (відеозйомка) належно зафіксувати такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте, цього здійснено не було, свідки не залучалися, що викликає обґрунтовані сумніви та свідчить про відсутність допустимих доказів дотримання працівниками поліції процесуальних вимог, передбачених ст.ст.254, 256, 266, 268 КУпАП.

Жодні інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун