Справа № 720/82/22
Провадження 3/720/114/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «УПГ Малинівка», проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 163-4 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 163-4 ч. 1 КУпАП у зв`язку із тим, що будучи директором ТОВ «УПГ Малинівка», яке зареєстровано по вул. Басарабська (колишня назва Фрунзе), 28 в м. Новоселиця Чернівецької області, станом на 23 грудня 2021 року порушив ведення податного обліку, а саме знизив податок на доходи фізичних осіб на суму 149223 гривень 07 копійок та військовий збір на суму 12435 гривень 27 копійок, що є порушенням ст.ст. 163, 164, 168 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він не допускав порушень встановленого законом порядку ведення податкового обліку вказаних в протоколі про адміністративні правопорушення та в акті перевірки. Зазначив, що він має намір оскаржувати накладені на підприємство фінансові стягнення в судовому порядку.

Вислухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 163-4 ч. 1 КУпАП відповідальність особи настає у разі неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Протокол про адміністративне правопорушення № 3340/ж12/24-13-07-10 від 23 грудня 2021 року складений у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку.

В той же час, відповідальність за порушення керівником підприємства порядку ведення податкового обліку передбачена ст. 163-1 КУпАП.

До вказаного протоколу додано довідку про складання акту документальної перевірки Головного управління ДПС України в Чернівецькій області від 23 грудня 2021 року з якої слідує, що відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «УПГ Малинівка» з питань дотримання вимог податкового законодавства.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-4 ч. 1 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного правопорушення без наявності інших доказів.

Більше того ОСОБА_1 у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначив що з протоколом складеним відносно нього не згідний, що також підтвердив в судовому засіданні пояснивши, що має намір оскаржити накладені на підприємство фінансові стягнення в судовому порядку.

Згідно положень п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

На даний час вказана адміністративна справа не вирішена в судовому порядку.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, в істотне порушення вимог ст. 256 КУпАП, не вказано час та конкретні дії ОСОБА_1 , що виразилися у вчиненні вказаних у протоколі порушень щодо неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення та довідки про складання акта перевірки про заниження податкових зобов`язань по ПДФО, у справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

В той же час, слід зазначити, що працівники ГУ ДПС наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають спеціальні знання, однак до суду належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надано не було. Факт допущення податкового порушення не можна вважати встановленим, а відповідні твердження податкового органу, які відображають лише позицію однієї із сторін спору, не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях посадової особи платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку і відповідно бути підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності. Довідка про складання акту перевірки не є правовстановлюючим документом, таким документом є податкове повідомлення-рішення, яке з огляду на наведені обставини не набрало законної сили у зв`язку з його оскарженням у судовому порядку.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку не знайшло свого підтвердження, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 163-4 ч. 1 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України; ст.ст. 9, 163-4 ч.1, 221, 247 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 163-4 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.