Провадження 3/127/7856/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 17215 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 17215 КУпАП.

14.10.2022 прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Бурдейним В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення б/н про те, що 13.10.2022 близько 13 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , рухаючись по вул. 600-річчя у м. Вінниці був зупинений патрулем поліції під час руху на власному автомобілі. В ході перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а також виникла підозра щодо вживання солдатом ОСОБА_1 наркотичних засобів. Від проходження медичного огляду на предмет вживання наркотичних засобів ОСОБА_1 відмовився в присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та у медичному закладі. Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 11, 13, 58, 59 Статуту ВС ЗСУ, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 17215 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Поважних причин неявки ОСОБА_1 та/або його захисника в судове засідання суду не повідомлено. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подано.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 .

Судом прийнято до уваги, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені КУпАП строки. При цьому, судом враховано, що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право - це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Крім того, судом прийнято до уваги, що особа зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що безпосередньо її стосується. Безпідставне й умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, якими є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Враховуючи те, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, наявність в матеріалах справи письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та положення ст. 268 КУпАП, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про вчинення військового адміністративного правопорушення б/н від 14.10.2022, вбачається визнання ним вини і щире каяття. Водночас, з письмових пояснень ОСОБА_1 наданих суду, вбачається заперечення ним своєї вини. ОСОБА_1 зазначив, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не є складом правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 17215 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 повідомив суд про перебування в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області справи № 127/23619/22 про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 17215 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем - військове звання - солдат; проходить військову службу за контрактом на посаді - механік радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла.

Також судом встановлено, що 13.10.2022 близько 13 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 був зупинений патрулем поліції під час руху на власному автомобілі. В ході перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а також виникла підозра про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та у медичному закладі, що підтверджується довідкою № 2343 КНП «Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» Вінницької обласної ради»» від 13.10.2022.

Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/23619/22 від 09.11.2022 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Водночас, станом на час розгляду даної справи вищевказане судове рішення не набрало законної сили.

Об`єктивна сторона діяння, передбаченого ст. 17215 КУпАП, характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Об`єктивна сторона характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, яке не пов`язане з реальною неможливістю проявити ставлення до своїх службових обов`язків, як-то через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді або за відсутності досвіду тощо.

Встановлений законодавством порядок несення та проходження військової служби (військовий правопорядок) - це сукупність таких, що виникають у процесі життя і бойової діяльності військ, суспільних відносин, закріплених у законах, військових статутах, положеннях про проходження служби різними категоріями військовослужбовців та інших актах законодавства.

До складу цього порядку належать: порядок підлеглості та військової честі; порядок проходження військової служби; порядок експлуатації озброєння і військової техніки та користування військовим майном; порядок несення спеціальних служб; порядок зберігання військової таємниці; порядок здійснення своїх повноважень військовими службовими особами Збройних Сил України та інших військових формувань; порядок виконання військового обов`язку в бою та в інших особливих умовах; порядок дотримання звичаїв та правил ведення війни.

Відповідно до ст.ст. 11, 13, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема такі обов`язки: знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; бути пильним; сприяти командирам (начальникам) і старшим за військовим званням у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил поведінки військовослужбовців.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Також, п. 49 вищевказаного Статуту визначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 № 551-XIV, військова дисципліна, крім іншого, зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Перебування військовослужбовця у нетверезому стані має наслідком втрату боєздатності та готовності виконувати завдання військової служби згідно займаної посади, що може призвести до суспільно-небезпечних наслідків. Також така поведінка військовослужбовця є порушенням правил поведінки військовослужбовців, не є і не може бути зразком високої культури, скромності й витримки.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 14.10.2022 вбачається посилання, як на підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, його недбале ставлення до військової служби внаслідок відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Судом прийнято до уваги, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, яка стала наслідком складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і предметом розгляду в суді справи № 127/23619/22, є самостійним складом правопорушення, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належних доказів того, що ОСОБА_1 13.10.2022 перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, суду не надано.

Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, за даних обставин справи, не є складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 17215 КУпАП і кваліфікуються за іншою нормою права - ст. 17220 КУпАП, що вбачається з диспозиції цієї норми та п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст. 17220 КУпАП, затвердженої Наказом Служби зовнішньої розвідки України 14.08.2018 № 300 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1018/32470.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Сам факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення, що вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.10.2022, зважаючи, зокрема, в подальшому на заперечення такої, не може бути достатнім доказом його провини і не звільняє осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, від збирання доказів на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», де суд зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 17215 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо - є неналежними доказами.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відтак, дослідивши матеріали справи, оцінивши відповідно до ст. 252 КУпАП наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 17215 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, формулювання абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП).

Таким чином, враховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 17215 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, ч. 2 ст. 17215, ст.ст. 221, 245-249, 251, 252, 268, 277, 279, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 17215 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: