Провадження № 3/638/546/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , директора ТОВ «БК ІСПОЛІН», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №3432 від 30.11.2021 року ОСОБА_1 як директор ТОВ «БК ІСПОЛІН» вчинив правопорушення у веденні бухгалтерського та податкового обліку, що призвело до наступних порушень: п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 614491 грн за вересень 2021 року, чим порушено ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Факт порушення встановлено актом перевірки №22533/20-40-07-06-10/39925123 від 30.11.2021.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник Шафоростов В.О. надав письмові пояснення щодо закриття провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ГУ ДПС у Харківській області обґрунтовує факт вчинення адміністративного правопорушення виключно Актом документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість від 30.11.2021 № 22533/20-40-07-06-10/39925123.

Відповідно до п.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затв. наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р. акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Виходячи з висновків Верховного Суду України (справа 21-237а/13) акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, сам по собі факт оскарження податкового повідомлення - рішення є фактично оскарженням висновків акту перевірки.

З копії позовної заяви, долученої захисником, вбачається що 09.02.2022 податкове повідомлення - рішення прийняте на підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість від 30.11.2021 № 22533/20-40-07-06-10/39925123 оскаржено у судовому порядку до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 відкрито провадження за даним адміністративним позовом.

У такому разі грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, а висновки акту перевірки є неузгоджені через їх оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, факт вчинення адміністративного правопорушення наразі ґрунтується на акті перевірки, висновки якого предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Враховуючи викладені обставини, підстави вважати безспірно доведеним факт допущених порушень з боку ОСОБА_1 відсутні.

Твердження податкового органу відображає лише позицію однієї із сторін спору, а тому робити висновок про наявність у діях посадової особи платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку за відсутності будь-яких інших доказів немає підстав.

Таким чином жодні дані, які б на час судового розгляду свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог податкового обліку і доводили його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП у справі відсутні, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 163-1, 245, ч. 1 ст. 247, 251, 252, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятитиденного строку її оскарження.

Суддя О.В. Шишкін