Справа № 339/218/22 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 17 липня 2022 року о 14 год ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері: умисні дії психологічного характеру, обзивав нецензурними словами.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. А також вказує, що з сином примирилися, просить суворо не карати, конфлікт між нею та сином виник через зловживання ним спиртних напоїв. В даний час син призваний на військову службу (а.с.10).
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, призваний по призову на військову службу під час мобілізації 28 липня 2022 року в 94 ПЗ м.Чоп Закарпатської області (а.с.13).
Виходячи з положень ст.269, 277-2 КУпАП, вважаю за можливе провести розгляд справи у їх відсутності.
Дослідивши письмові докази, суддя приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 вчиненого правопорушення надано:
- протокол 17 липня 2022 року серія ВАВ 288467 вбачається, що 17 липня 2022 року о 14 год ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері, а саме умисні дії психологічного характеру, обзивав нецензурними словами (а.с.1).
- заяву ОСОБА_2 , в якій вона просить притягнути її сина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те що він здійснював на неї психологічний тиск, обзивав нецензурною лайкою (а.с.3);
- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 17 липня 2022 року близько 14 год її син ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному стані, вчинив з нею сімейну сварку, під час якої обзивав її нецензурною лайкою та здійснював психологічний тиск (а.с.4).
- рапорт працівника поліції Ярич В.М. з якого вбачається, що 17 липня 2022 року о 14 год 35 хв надійшло повідомлення зі служби 102, заявник ОСОБА_2 повідомив про те, що син в стані сп`яніння вчиняє домашнє насильство, ображає нецензурними словами (а.с.2).
Надаючи оцінку доказам, наявних в матеріалах справи, письмовим поясненням потерпілої до суду, встановлено, що 17 липня 2022 року близько 14 год по АДРЕСА_1 конфлікт виник між матір`ю ОСОБА_2 та сином ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, що супроводжувався нецензурною лайкою в сторону матері.
В протоколі про адміністративне правопорушення, яке є актом звинувачення, зазначено, що ОСОБА_1 вчинив по місцю свого проживання (без зазначення адреси)відносно своєї матері насильство сім`ї, що полягало у висловлювані нецензурними словами.
У відповідності до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за
вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
У п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, викладено поняття психологічного насильства, ним є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 фізичне насильство- це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.
Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди здоров`ю потерпілої особи.
Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Всупереч зазначеним вище вимогам закону, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яка була завдана шкода потерпілій, або внаслідок яких дій могла бути завдана шкода і такі документи відсутні в матеріалах адміністративної справи.
Тобто, фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за якою кваліфіковано правопорушення.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Виходячи зі специфіки вказаного виду адміністративного правопорушення, в даному випадку ситуацію сімейного насильства, не можливо сприймати як підставу для притягнення винуватої особи до адміністративної відповідальності за те що він обзивав потерпілу нецензурними словами.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки 17 липня 2022 року ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 шкоду, а як вбачається з матеріалів справи, письмових пояснень потерпілої, відносини, що склалися між ними носять характер сімейного конфлікту, який виник на побутовому ґрунті.
Також, під час судового розгляду не здобуто доказів, із огляду матеріалів справи та пояснень потерпілої наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення дій, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме, насильства в сім`ї, передбаченого диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що інкримінується останньому.
Як передбачено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, ч.1 ст. 173-2 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.