Провадження № 33/801/990/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Грушко Жанни Вячеславівни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , через свого захисника адвоката Грушко Ж.В. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях подій та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції взагалі не зупиняли транспортний засіб під його керуванням.

ОСОБА_2 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, від його представника адвоката Грушко Ж.В. суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, суд визнав ОСОБА_2 винуватим у тому, що він о 21 год 35 хв 07.08.2022, по вул. Гладкова, 3 в м. Вінниці, керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер 7510», результат якого позитивний і становив 2,88 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Такі висновки суд обґрунтував із посиланням на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №285046 від 07.08.2022 року, результат огляду алкотестера «Драгер 7510» №0057, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідку обліку адміністративних правопорушень, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , пояснення працівника поліції Назарук Т.В., надані у судовому засіданні, відеозаписи з нагрудних камери працівників поліції.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки вони засновані на неповно з`ясованих й неправильно встановлених, недоведених в установленому законом порядку фактичних обставинах справи.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 статті 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позицій, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, або за допомогою інших засобів доказування має бути достовірно встановлено, що особа керувала транспортним засобом, і перебувала в цей час в стані алкогольного сп`яніння.

Чинне законодавство, в тому числі й ПДР України, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Перебування за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КпАП України, зокрема, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху.

Апеляційний суд не може прийняти в якості таких доказів наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , так як зазначені особи не допитувалися судом першої інстанції в судовому засіданні.

Показання допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 також не можуть братися до уваги, так як вона є особою, яка склала відповідний протокол, і також безпосередньо не бачила як ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Крім того, згідно з положеннями частини 1 статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, що його складала поліцейським взводу №1 роти №1 БУПП у Вінницькій області Назарук Т.В. зазначено, що свідки не залучались, тоді як їх пояснення долучені до протоколу.

При цьому зі змісту письмових пояснень слідує, що ці особи не знають хто саме був за кермом автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вони лише показали, що 07.08.2022 року біля 21.00 год. по вул. Гладкова у м. Вінниці бачили транспортний засіб марки (моделі) «Mercedes-Benz Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував чоловік з пляшкою пива в руці, при цьому цей чоловік вживав пиво, а тому після побаченого були викликані працівники поліції. В поясненнях відсутня вказівка, що відповідною особою є саме ОСОБА_2 .

Шляхом дослідження долученого до матеріалів справи відеозапису апеляційним судом встановлено, що відеозапис розпочинається в момент, коли працівники поліції підходять до особи, яка назвалася ОСОБА_2 , в той момент, коли він вийшов з магазину з пакуванням йогурту в руках. Останній не заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, виявляв ознаки такого, і на вимогу працівників поліції пройшов відповідний огляд, за результатами якого встановлено стан сп`яніння. Проте від початку відеозапису і до його закінчення ОСОБА_2 послідовно стверджував про те, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння він не керував.

Відповідні пояснення ОСОБА_2 виклав і в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що його зупинили пішоходом, за кермом не був.

Натомість працівниками поліції не було вжито жодних заходів для встановлення і фіксації факту керування особою транспортним засобом, до матеріалів справи не долучено фото чи відеозаписів, які б це підтверджували, а особи, які начебто повідомили про це працівникам поліції, не вказуючи безпосередньо на ОСОБА_2 в своїх поясненнях, не були залучені до участі в справі в якості свідків, й не зазначені як такі в протоколі.

Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

Згідно статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже пояснення ОСОБА_2 про те, що він не керував авто в стані алкогольного сп`яніння і не мав наміру ним керувати, жодними матеріалами справи не спростовані.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.

Керуючись статтями 282, 294, п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Грушко Жанни Вячеславівни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 127/17368/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник