Справа № 298/904/22
Номер провадження 3/298/879/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ПП «Торговий Дім спецбетон», за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011431 від 6 липня 2022 року, складеного інспектором прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) майстер сержантом ОСОБА_2 , о 15 год. 30 хв. 06.07.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» (тип А) (напрямок 138 прикордонного знаку, Дубриницько-Малоберезнянська ОТГ Ужгородського району), на в`їзд в Україну прибув громадянин, який на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у складі майстер сержанта ОСОБА_3 відбулось спрацювання бази даних «Ризик Перетин» та встановлено, що в базі даних відсутні відомості про перетин державного кордону особою на виїзд з України, згідно БД «Ризик» крайній раз перетнув ДКУ на в`їзд в Україну 24.11.2021 року через ППр «Устилуг», документи які звільняють від призову під час мобілізації відсутні.

17.03.2022 року відповідно до відмітки в паспортному документі в`їхав в ППр «Вешнє Немецке» Словацької республіки, відповідно до БД «Ризик» перетини ДКУ в напрямку «Виїзд» через ППР «Ужгород» відсутні.

Своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся. Про причину неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011431 від 6 липня 2022 року, складеному стосовно ОСОБА_1 міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді. Крім цього, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 06.07.2022 року, в якій він зазначає, що повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 22.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 204-1 КУпАП України, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в провину поставлено вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, як відповідальність за порушення ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, при цьому, статтею 9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, встановлено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Як вбачається з розглядуваного протоколу ОСОБА_1 о 15 год. 30 хв. 06.07.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» (тип А) (напрямок 138 прикордонного знаку, Дубриницько-Маклоберезнянська ОТГ Ужгородського району), на в`їзд в Україну на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» відбулося спрацювання бази даних «Ризик Перетин» та встановлено, що в базі даних відсутні відомості про перетин державного кордону особою на виїзд з України.

При цьому, в паспортному документі НОМЕР_1 , наявна відмітка про в`їзд ОСОБА_1 17.03.2022 року в ППр «Вешнє Немецке» Словацької Республіки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 здійснив в`їзд на територію Словацької Республіки в ППр «Вешнє Немецке» 17.03.2022 року. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на пояснення обставин того, як останній, незаконно перетнувши кордон України в пункті пропуску, міг безперешкодно здійснити офіційний в`їзд через пункт пропуску на територію іншої країни.

Разом з цим, враховуючи, що доступ до баз даних Державної прикордонної служби є обмеженим для громадян, і доступ до такої бази мають лише представники цієї служби, інформація про перетин громадянином державного кордону вноситься до відповідної бази даних саме службовою особою Державної прикордонної служби. Громадяни в свою чергу позбавлені можливості перевірити внесення інформації про перетин ними кордону до відповідної бази даних.

Отже, коли особа перетинає державний кордон з порушенням встановленої процедури, дані про такий перетин не будуть внесені до відповідної бази даних прикордонної служби, однак в той же час, відсутність інформації в базі даних сама по собі не може беззаперечно свідчити про незаконний перетин державного кордону громадянином, оскільки може бути також, окрім іншого, наслідком неналежного виконання службовою особою своїх повноважень.

Зважаючи на наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази які б прямо підтверджували порушення ОСОБА_1 порядку перетину кордону, суд приходить до висновку, що викладене в протоколі про адміністративне правопорушення звинувачення ОСОБА_1 в незаконному перетинанні державного кордону України - базується на припущенні того, що останній ухилився від паспортного контролю, оскільки дані про перетин ним кордону не були внесені в базу даних прикордонної служби.

Сам факт виїзду за територію України громадянина України не є свідченням незаконного перетину кордону і особа не може нести відповідальність за діяльність або бездіяльність посадових осіб прикордонних служб щодо внесення/невнесення інформації до баз даних та взагалі не може достеменно знати чи контролювати, чи були внесені відповідні відомості про перетин цією особою державного кордону у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (рішення від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України").

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 06.06.2022 року, що долучені до матеріалів справи, слідує, що останній в березні місяці 2022 року виїхав з України через КПП "Ужгород", причини, чому база даних не містить відомості про здійснення ним перетину державного кордону йому не відомі. Зауважує, що в законний спосіб перетнув кордон, що в тому числі підтверджує відмітка в паспорті про перетин ним Словацького кордону.

У матеріалах справи відсутні відомості, щодо здійснення службової перевірки стосовно даного факту, і чи така мала місце взагалі. Інкримінуючи ОСОБА_1 незаконний перетин кордону України на виїзд з України, посадовою особою не зазначено, коли мав місце такий перетин, а отже не конкретизовано дати вчинення правопорушення, не зазначено, що послугувало причиною відсутності в базі даних відомостей щодо перетину останнім державного кордону на виїзд з України, де і в який спосіб ОСОБА_1 перетнув кордон на виїзд з України, чи встановлювались дані обставини, які дії були проведені, в який спосіб було встановлено, що ОСОБА_1 незаконно перетнув кордон, чи не є відсутність в базі даних відомостей щодо перетину ОСОБА_1 кордону на виїзд з України наслідком неналежного виконання службовою особою своїх повноважень.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності в частині названого обвинувачення, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі в частині вказаного обвинувачення.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.