Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4310/22 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сокирка В.М. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сокирка В.М. на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 10.05.2022, о 22год. 49 хв., у м. Житомирі по вул. С. Наливайка,112, керував транспортним засобом Citroen C5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення відповідальності захисник Сокирко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Богунського районного суду від 09 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, що прямо підтверджено матеріалами відеорєстрації адміністративного правопорушення співробітниками поліції. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що матеріали відеозапису адміністративного правопорушення, які містяться в справі, керування транспортним засобом ОСОБА_1 взагалі не встановлено. Згідно вказаних відеозаписів факт керування саме правопорушником не зафіксовано, хто перебував за кермом також не відображено. Керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а не іншою особою є надуманим та ґрунтується виключно на припущеннях працівників поліції, які є прямо зацікавленими особами.

Зазначає, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та реєстратора, який встановлено в службовий автомобіль, вбачаються, що він є не безперервним, при цьому відеореєстратор в автомобілі взагалі крім факту руху автомобіля нічого не зафіксував, тобто його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Сокирко В.М. підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, просили її задовольнити. ОСОБА_1 підтримав свої пояснення, надані в суді першої інстанції.

Захисник Сокирко В.М. зазначив, що працівники поліції з незрозуміли причин не надають повну версію відеозапису з відеореєстратора патрульної поліції, який би міг однозначно підтвердити факт керування ОСОБА_1 автомобілем, бо вони повинні бути зацікавлені в доведенні тих обставин, які викладені в протоколі.

В апеляційному суді допитано в якості свідка цивільну дружину ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , яка пояснила, що саме вона керувала автомобілем, коли його зупинили працівники поліції, хотіла разом з ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль та загнати до двору, бо проживають в будинку АДРЕСА_1 , проїхали приблизно 200 метрів. Однак вона не мала посвідчення водія, тому ОСОБА_1 наказав їй відразу після зупинки йти додому, що вона і зробила. Про що спілкувалися чоловік та працівники поліції, не знає. ОСОБА_1 алкоголь не вживав, перебуває в хворобливому стані після інсульту, в нього був в той вечір підвищений тиск, тому саме вона сіла за кермо. До працівників поліції вона не підходила, при оформленні документів не була присутня.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга захисника Сокирка В.М. не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.215,252,283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, встановлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серій ДПР 18 №134746 від 10.05.2022р., відповідно до якого ОСОБА_1 10.05.2022 о 22год. 49 хв. у м. Житомирі по вул. С. Наливайка,112, керував транспортним засобом Citroen C5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол Від підпису протоколу та отримання його копію ОСОБА_1 відмовився. Будь яких заперечень чи зауважень щодо обставин, викладених в ньому, ОСОБА_1 не зазначив.

Як вбачається з матеріалів справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується рапортом працівника поліції та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджуються відеозаписами бодікамери працівника поліції на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі. Керування ОСОБА_1 атвомобілем також підтверджується відеозаписом відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції, на якому зафіксована зупинка транспортного засобу. Не заперечується вказані обставини також і стороною захисту.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції зупинено автомобіль в комендантську годину та проведено огляд водія та автомобіля, при цьому встановлювалася особа водія, якою виявився ОСОБА_1 . Працівники поліції запитали у ОСОБА_1 у зв`язку з чим він порушує комендантську годину та куди їде, на що останній повідомив, що він тут поряд живе. При спілкуванні з ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим запропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від будь якого огляду. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Крім того у зв`язку з наявними в діях ОСОБА_1 порушень інших пунктів ПДР України щодо нього як водія була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому безпідставними апеляційний суд визнає посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки вони спростовуються наявними в справі доказами, а саме відеозаписом, змістом якого ОСОБА_1 не заперечував керування транспортним засобом. Крім того з вказаного відео вбачається, що ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції вирішити питання щодо огляду на стан сп`яніння іншим чином.

Факт керування також підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5380909 від 10.05.2022, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме за те, що останній 10.05.2022 року о 22 годині 49 хвилин керував автомобілем Citroen C5, реєстраційний номер НОМЕР_1 в темну пору доби, в якого не працював задній правий габаритний ліхтар. Вказана постанова не оскаржена та не скасована.

Не знайшли свого підтвердження також і доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним та недопустими.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний відеозапис отриманий у законний спосіб, відповідно до Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, засобів фото, і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року та був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. Сам факт здійснення відеофіксації правопорушення стороною захисту не оспорюється. При цьому фрагментарність відеозапису в даному випадку не впливає на його доказове значення та не може свідчити про істотне порушення прав водія, оскільки даний доказ оцінюється в сукупності з іншими доказами по справі.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу та події адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сукупність всіх доказів в справі доводить, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а саме керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Апеляційний суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_2 , оскільки вона є цивільною дружиною та заінтересованою особою в результатах розгляду справи на користь правопорушника, її покази спростовуються наведеними вище доказами. Тому дані покази розцінюються як надані з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Крім того з наявного в матеріалах справи відеозапису бодікамери працівника поліції вбачається, що на відео зафіксовано дві особи, одна з яких ОСОБА_1 , а інша жіночої статі.. Спілкування працівників поліції відбувалося виключно з ОСОБА_1 та іншою особою не зазначалось про те, що вона керувала транспортним засобом.

Не підтверджуються також покази свідка і відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля, оскільки на вказаному відео відсутні події, про які зазначає свідок, а саме те, що вона відразу після зупинки автомобіля вийшла з водійської сторони та пішла додому.

В апеляційній скарзі захисником Сокирко В.М. не наведено інші, не дослідженні судом докази, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП доведена наведеними вище доказами поза розумним сумнівом, постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Сокирка В.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: