Дата документу 31.08.2022 Справа № 554/8824/22
Номер провадження 3/554/3173/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП і матеріали справи додані до нього відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого інженером АТ «Полтаваобленерго», РНОКПП та інші відомості про особу невідомі і ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу серії ВАВ № 434357 від 17 серпня 2022 року (далі - Протокол), 14 серпня 2022 року, близько 19 год 30 хв, ОСОБА_1 неналежним чином виконував батьківські обов`язки по догляду за своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей же день, близько 19 години, знаходився в стані алкогольного сп`яніння в м. Полтаві по вул. Соборності 25-Б, а в подальшому був доставлений до Дитячої міської клінічної лікарні (далі - ДМКЛ).

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 184 КУпАП, відповідно до якої, вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

В судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується йому особистим підписом у Протоколі, не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не подав, в зв`язку з чим суд розглянув справу за її відсутності.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши протокол про вчинення адміністративного правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності зі законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 6, 7 розділу ІІІ Інструкції, усі реквізити Протоколу заповнюються розбірливим почерком державною мовою. Не допускаються закреслювання або виправлення відомостей, що заносяться до Протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як Протокол підписаний особою, відносно якої він складений.

Однак, всупереч вимогам Інструкції, Протокол заповнений вкрай нерозбірливим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно та без додержання вимог, які зазначені в ст. 256 КУпАП, що позбавляє суд можливості брати його до уваги як доказ по справі.

Згідно з ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «склад адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Ці вимоги закону ініціатором складення Протоколу були грубо порушені.

Протокол щодо ОСОБА_1 був складений лише 17 серпня 2022 року, в той час як правопорушення, що йому інкримінується, було начебто ним вчинено 14 серпня 2022 року, тобто в порушення вимог ст. 254 КУпАП, що є неприпустимим.

Зі змісту Протоколу слідує, що ОСОБА_1 , 14 серпня 2022 року, близько 19 год 30 хв, неналежним чином виконував батьківські обов`язки по догляду за своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей же день, близько 19 години, знаходився в стані алкогольного сп`яніння в м. Полтаві по вул. Соборності 25-Б, а в подальшому був доставлений до ДМКЛ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, крім порушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 173-4 КУпАП.

Всупереч наведеному, у Протоколі ініціатором його складення не було викладено обов`язкових складових елементів інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Суд констатує, що суть адміністративного правопорушення, викладена в Протоколі ініціатором його складення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки не розкрито зміст порушення, не викладено даних про те, яке конкретно правопорушення було вчинене неповнолітнім ОСОБА_2 та відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, не зазначено конкретних обставин вчинення такого правопорушення, а також обставин, які б вказували на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, а лише констатовано факт вчинення правопорушення та зроблено посилання на норму, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та позбавляє суд можливості оцінювати ці дії як правопорушення, виходячи із наявності його складу.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу до суду надано Протокол (а. с. 1), рапорт (а. с. 2), пояснення ОСОБА_1 (а. с. 3), пояснення ОСОБА_2 (а. с. 4) та копію поспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 5).

Оцінюючи наведені докази, суд зазначає, що ні жоден з них окремо, ні всі вони в своїй сукупності не лише не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а, навпаки, спростовують існування, як самої події правопорушення, так і його ознак в діянні останнього.

Порушник ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях, які були досліджені в суді, зазначив, що 14 серпня 2022 року, о 18 год 20 хв, йому зателефонували з телефону сина ОСОБА_2 та повідомили, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння та що йому було викликано карету швидкої медичної допомоги.

Неповнолітній ОСОБА_2 в письмових поясненнях, які приймаються до уваги суду, підтвердив вищезазначені факти, зазначивши, що дійсно 14 серпня 2022 року, близько 17 години, вживав алкогольні напої зі своїми друзями та у зв`язку з тим, що в подальшому йому стало зле, був доставлений до ДМКЛ з алкогольним отруєнням.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП до матеріалів справи не додано. Свідки чи очевидці вказаної події відсутні та посилання на них Протокол не містить.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Суд зазначає, що згідно диспозиції ч. 3 ст. 184 КУпАП відповідальність батьків чи осіб, які їх замінюють, настає саме у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років адміністративного правопорушення, а сам по собі факт перебування неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в стані алкогольного сп`яніння не утворює об`єктивної сторони, а відтак, і складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та не є беззаперечною обставиною, що тягне за собою настання адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП

На підставі наведеного, аналізуючи суть адміністративного правопорушення, викладену в Протоколі та оцінюючи надані ініціатором його складення докази в своїй сукупності, суд зазначає, що будь-яких даних, які б свідчили про те, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення до Протоколу не додано і в ньому не наведено, тобто не розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , що виключає відповідальність останнього за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, допустимі та безсумнівні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП за обставин, зазначених у Протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, а отже склад вказаного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 відсутній, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

У рішеннях ЄСПЛ у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року та Карелін проти Росії від 20 вересня 2016 року наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку притягнення особи до відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО