Справа № 362/196/22 Головуючий в суді І інстанції - Сухарева О.В.
Провадження № 33/824/1903/2022 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сови В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сови В.А. на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 12 січня 2022 року о 20 годині 25 хвилин у м. Васильків, по вул. Соборній, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі захисника Сови В.А. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування у зв`язку неповнотою дослідження доказів, а також явною упередженістю при прийнятті оскаржуваного рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що як вбачається з відеозапису події, працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, а ОСОБА_1 в свою чергу не відмовлявся від проходження такого огляду, що, на переконання апелянта, виключає в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме водій керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння. Також, захисник указав і на інші порушення допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, не було йому вручено направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також у поясненнях свідків відсутня інформація, яка зазначена в протоколі. Просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтвердив його захисник в судовому засіданні, також захисник не заперечував щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення:

захисника Сови В.А., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Сови В.А. до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху стверджуються зібраними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №083838 від 12.01.2022р., в якому викладені час, місце, обставини вчинення правопорушення та пояснення ОСОБА_1 про те, що він згоден з обставинами, викладеними в протоколі, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де вони вказують про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, актом огляду, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення, передбаченого санкцією вказаної частини статті.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінки, яка не відповідає обстановці.

Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння а тому, як наслідок ОСОБА_1 і не відмовлявся від такого огляду спростовуються зібраними у справі та наведеними вище доказами.

Також не ґрунтуються на матеріалах справи доводи захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Так, ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.

Так, із відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 вчинив у присутності двох свідків. Ці свідки засвідчили таку відмову у протоколі про адміністративне правопорушення та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.

Доводи захисника про те, що інспектором патрульної поліції Гордієнка О.С. не було відсторонено від керування транспортним засобом, спростовуються розпискою, яка міститься в матеріалах справи, відповідно до якої транспортний засіб було передано ОСОБА_4 .

Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення.

Інші, наведені у апеляційній скарзі аргументи, у тому числі щодо наявних у протоколі про адміністративне правопорушення скорочень та нерозбірливого почерку не дають підстав для висновку про незаконність постанови судді в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Сови В.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька