ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/277/22 Головуючий в 1 інст. Гасанбеков С.С.
Провадження № 33/807/542/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Котова О.С., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Котова О.С. на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 5 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 15.05.2022, о 19 год. 00 хв., на автодорозі між с. Любицьке та с. Мирівка Запорізького району Запорізької області ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Котов О.С. вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_2 , що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що відеозаписом події зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти на місці зупинки освідування на встановлення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він, будучи тверезим відразу погодився. Продувши вказаний прилад, після того, як прилад показав позитивний результат, неодноразово висловив свою незгоду із результатами огляду. Однак, незважаючи на його незгоду, працівники поліції не направили його на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

Вказане є істотним порушенням порядку проведення освідування водіїв на визначення стану алкогольного сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції під час події не пропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я, що свідчить про порушення вимог ст. 266 КУпАП.

Під час події не були залучені свідки події, що суперечить вимогам відомчої інструкції МВС України.

Відеозапис не містить моменту складання матеріалів про адміністративне правопорушення, що може свідчить про тиск з боку працівників поліції на ОСОБА_1 під час підписання протоколу. Адже, ОСОБА_1 весь час заперечував та був незгодний з протоколом.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 участі в судовому засіданні 5 серпня 2022 року не брав, а копію постанови він отримав поштою лише 6 вересня 2022 року.

Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника адвоката Котова О.С., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №307451 (а.с.1), ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 15.05.2022, о 19 год. 00 хв., на автодорозі між с. Любицьке та с. Мирівка Запорізького району Запорізької області керував автомобілем ЗАЗ1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху; з направлення на огляд водія та акту огляду на стан сп`яніння (а.с.2-3), вбачається, що під час події у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестабільна хода, тремтіння кінцівок пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою «Драгер 6810». Результат позитивний 2,49 проміле; роздруківкою з приладу «Драгер 6810», встановлено результат огляду на місці зупинки (2,49 проміле). Результати тестування, водій ОСОБА_1 підписав особисто, без будь-яких зауважень; з письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.6), вбачається, що під час проходження служби в рядах ЗСУ та перебуваючи на блок пості, 15.05.2022 року близько 19:00 годині ним було зупинено автомобіль ЗАЗ 1102, д.н. НОМЕР_1 . Під час перевірки у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Було викликано екіпаж поліції для вжиття відповідних заходів; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.7), встановлено вищевказані обставини події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення стороні захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, суд відхиляє доводи про те, що водій не перебував в стані алкогольного сп`яніння та те, що він був не згодний із результатами приладу «Драгер».

Вказані доводи були повністю спростовані під час апеляційного перегляду справи, а саме відеозаписом під найменуванням «video_2022-06-06_23-42-20» встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував, що здійснював керування автомобілем. Зазначив, що приїхав на місце події самостійно, де було його зупинено. Погодився пройти огляд на місці зупинки. Результат огляду виявився позитивним (2,49 проміле), що свідчить про порушення водієм вимог п.2.9а ПДР України.

Згідно вказаного відеозапису працівником поліції було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, водій своєю поведінкою та висловлюваннями виказав, що згодний з такими звинуваченням. У супереч доводів апеляційної скарги жодних заперечень щодо результатів огляду не висловлював.

В сукупності з вищенаведеними доказами, апеляційний суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад інкримінованого йому правопорушення, а тому висновки районного суду про те, що він вчинив адміністративне правопорушення є вірними.

Суд апеляційний суд також відхиляє доводи, що відеозаписи не є доказами в справі, оскільки такі записи не були безперервними та зазначає наступне.

Враховуючи обставини справи, вказані відеозаписи автоматично не можуть бути визнані недопустимими доказами, оскільки на них повно і чітко зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 , процедуру проходження ним огляду.

Відсутність у складеному за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколі свідків також не може бути підставою для спростування висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» N 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набув чинності 17 березня 2021 року, ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена саме в тій редакції, за змістом якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Частиною 3 прикінцевих положень зазначеного закону встановлено обов`язок Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Оскільки п. 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1103 від 17 грудня 2008 року, передбачають обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння, апеляційний суд виходить із того, що зазначені норми положення мають застосовуватись в частині, що узгоджується з чинною редакцією ч. 2 ст. 266 КУпАП, а саме, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Позиція сторони захисту, яка направлена на намагання казуїстичним тлумаченням законодавства спотворити докази винуватості ОСОБА_1 апеляційним судом визначається безпідставною, адже матеріали справи про адміністративне правопорушення беззаперечно і поза розумним сумнівом вказують на винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Котова О.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Котова О.С., залишити без задоволення.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 5 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 322/277/22