КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/364/22 Постанова винесена суддею Троценко Т.А.
Провадження № 33/824/2347/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Кравцова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 20 квітня 2022 року о 23:40 на а/д Київ-Харків керував автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водія у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону, просить скасувати постанову Баришівського районного суду Київської області від 20 липня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вважає ОСОБА_1 , висновок суду про доведення його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суперечить його поясненням в суді про те, що він не відмовлявся пройти огляд на місці, а лише просив надати час поки приїде його знайомий, щоб скористатися правовою допомогою, після чого самостійно звернувся до поліцейських та просив провести огляд на стан сп`яніння, в чому йому було відмовлено, і такі обставини підтверджується відеозаписом з мобільного телефону, який всупереч вимогам ст. 251 КУпАП суд взагалі не взяв до уваги. Отже працівниками поліції були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, а також вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду на стан сп`яніння, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок), проте судом таким обставинам не була надана належна оцінка. При цьому суд безпідставно врахував неправдиві пояснення свідка - старшого лейтенанта ВП №1Броварського РУП ОСОБА_3 про категоричну відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснення свідків, які не відповідають дійсності, та протокол про адміністративне правопорушення, який взагалі є недійсним.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відеофіксування працівником поліції здійснювалось лише в період, коли поліцейські пропонували йому провести тестування на стан алкогольного сп`яніння, що суперечить вимогам ст. 31, 40 Закону України "Про національну поліції" та підзаконним нормативним актам щодо порядку зберігання та використання відеореєстраторів і відеозаписів, тобто на долученому до протоколу диску із відеозаписом, який є неповним, відсутній запис його прохання провести огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу зафіксовано зробленим ним відеозаписом, та спростовує порушення вимог п. 2.5 ПДР.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що в справі відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Кравцова В.Ю., які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність також встановлена і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Такий огляд проводиться не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та змісту судового рішення вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду цієї справи вислухав пояснення ОСОБА_1 та позицію захисника, допитав свідка, дослідив письмові докази та відеозапис, та надавши усім доказам, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, відповідну оцінку, дійшов правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже обґрунтовано піддав його адміністративному стягненню.

Невиконання водієм ОСОБА_1 за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, вимог п. 2.5 ПДР України підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2022 року серії ДПР18№184210, який складений уповноваженою на це особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, в протоколі вказані відомості щодо часу та місця керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначені виявлені у нього поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння, та дії водія щодо ухилення від огляду, є посилання на порушення вимог п. 2.5 ПДР та норму закону, яка передбачає за це адміністративну відповідальність.

Крім того, протокол складався за участі двох залучених поліцейськими свідків, від ознайомлення з протоколом та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено у протоколі відповідний запис (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де указані підстави для проведення огляду, та за змістом якого водій ОСОБА_1 від такого виду огляду відмовився в присутності двох свідків (а.с. 4);

- направленням на огляд до закладу охорони здоров`я водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено про відмову водія від огляду (а.с. 5);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 7-8);

- розпискою ОСОБА_6 про те, що він отримав від працівника поліції автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зобов`язується доставити його до місця проживання ОСОБА_1 та не допусками ОСОБА_1 до керування транспортним засобом протягом 24 годин (а.с. 9);

- відеозаписом, де відображені події, які передували складанню поліцейськими щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Такі докази є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою та спростовують позицію в суді ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються, крім інших, викладених вище доказів, відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовані вимоги працівників поліції, за наявності до того достатніх підстав, до водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я, та дії водія, які вірно розцінені поліцейськими як відмова від огляду, тобто невиконання ОСОБА_1 вимог ст. 2.5 ПДР.

На даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Підстав вважати, що поліцейськими були порушені процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, немає.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Тобто за змістом цієї процесуальної норми право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виникає у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи, в даному випадку, в суді, і це право ОСОБА_1 реалізував.

Що стосується права водія залучити адвоката або отримати правову консультацію до початку проведення поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння, то таке право може бути реалізовано протягом нетривалого часу, оскільки огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, як це визначено ст. 266 КУпАП та загаданими апелянтом підзаконними нормативними актами (поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами в закладі охорони здоров`я).

У даному випадку, з урахуванням зафіксованих у відеозаписі відомостей, дії водія ОСОБА_1 були направлені саме на ухилення від огляду на стан сп`яніння, що фактично є відмовою від огляду, про що і зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, і не спростовано даними відеозапису, залученого стороною захисту.

При цьому суд зауважує, що вимоги ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів регламентовані розділом 2 ПДР, тобто, будучи учасником дорожнього руху - водієм транспортного засобу ОСОБА_1 зобов`язаний був виконати вимоги п. 2.5 ПДР, а їх невиконання тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про недійсність протоколу та недопустимість усіх долучених до нього доказів є безпідставними.

Таким чином, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 26 липня 2022 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП та відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної правової норми та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За вказаних обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко