Номер провадження 3/754/4792/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого в АДРЕСА_1 ,

ІПН НОМЕР_1 ,

за ст. 124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 03.11.2022 року о 18 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем ДЕУ Ланос д/н НОМЕР_2 по пр.. Червоної Калини, 79А у м. Києві (у дворі будинку) з ознаками алкогольного сп?яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук), рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на автомобіль Крайслер д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_3 ), що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України.

12.12.2022 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про закриття провадження у справі у частині притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У суді ОСОБА_2 свою вину у скоєних правопорушеннях визнав частково. Пояснив, що він підійшов до автомобіля, який був припаркований у дворі будинку, щоб забрати свої інструменти, одночасно він вирішив переставити свій автомобіль у межах прибудинкової території. Рухаючись у дворі будинку заднім ходом, через повну темряву, не побачив автомобіль, зачепивши його заднім бампером. На даний час він компенсував власнику автомобіля Крайслер завдані збитки. Також ОСОБА_2 пояснив, що він не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, а тому підстав для проходження огляду не було. Вважає складений відносно нього протокол незаконним, а тому просить провадження у справі в частині ст. 130 КпАП України закрити.

Винність ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні за ст.. 124 КпАП України повністю підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями водіїв, рапортами, а тому суд вважає, що є всі підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КпАП України.

Що стосується вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_2 вини за ч. 1 ст. 130 КпАП України, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, диспозицією ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп"яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України (п. 7 Інструкції).

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно із п. 9 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про перевірку робочого часу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.

Як встановлено при розгляді справи, ОСОБА_2 03.11.2022 року о 18 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем ДЕУ Ланос д/н НОМЕР_2 по пр.. Червоної Калини, 79А у м. Києві (у дворі будинку) з ознаками алкогольного сп?яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук), рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на автомобіль Крайслер д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_3 ), що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями свідків; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, долученим до протоколу; рапортом; а також відеодиском із зображенням подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх письмових поясненнях до суду ОСОБА_2 вказує про те, що працівниками поліції не було зафіксовано факту керування ним автомобілем, а тому підстав для складання протоколу не було. Але з письмових доказів по справі вбачається, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, скоїв зіткнення з автомобілем, при оформленні матеріалів працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння, враховуючи наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, але останній відмовився. Вказане вище свідчить про те, що ОСОБА_2 керував автомобілем, даний факт ним також не заперечувався, а тому для того, щоб направити водія на огляд працівникам поліції було достатньо підстав вважати, що останній керував автомобілем.

А тому суд вважає, що факт керування ОСОБА_2 автомобілем є встановленим та доведеним належними доказами.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 про допущені працівниками поліції порушення при оформленні протоколу за ч. 1 ст. 130 КпАП України, то дані твердження судом до уваги не приймаються, оскільки суттєво не впливають на встановлення обставин скоєння правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу поліції МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння.

На виконання вимог діючого законодавства ОСОБА_2 був відсторонений після складання протоколу від керування автомобілем, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_5 про те, що їй залишено на зберігання транспортний засіб та вона зобов`язується не передавати керування транспортним засобом ОСОБА_2 .

Суд при розгляді справи застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, наведених вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_2 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували вину особи, ОСОБА_2 суду не наведено і судом не встановлено.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, досліджені судом докази, суддя вважає, що є всі підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Що стосується стягнення, що повинно бути накладено на правопорушника, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді справи судом не було встановлено обставин, що пом"якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, але при цьому судом враховується при призначенні покарання наслідки, до яких могли призвести дії порушника, а тому суд приходить до висновку про призначення правопорушнику покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 492, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283, 284, 290, 291 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська