Справа № 135/753/22
Провадження № 3/135/365/22
ПОСТАНОВА

іменем України

29.08.2022 м.Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника Бодачевського Р.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 14.08.2022 о 01 год 20 хв в м. Ладижин по вул. Наконечного біля під`їзду буд. № 8-1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «DaewooNexia», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9. «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня».

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Цього ж дня, інспектором СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Гукалом Р.І. складено протокол серії ВАБ №770069про те, що 14.08.2022 о 01 год 26 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, біля буд. № 8-1 по вул. Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, порушуючи громадський порядок і спокій громадян, висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 по епізоду правопорушення, яке зафіксоване в протоколі серії ВАБ № 770069 від 14.08.2022, а саме про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП свою вину визнав у повному обсязі, щиро каявся, просив суворо не карати. По епізоду правопорушення, яке зафіксоване в протоколі серії ААД № 136186від 14.08.2022, а саме про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП вину не визнав та пояснив, що дійсно вживав алкоголь в той день, але вже після того як залишив автомобіль біля будинку за місцем свого проживання. Після того як почав вживати алкоголь автомобілем не керував.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бодачевський Р.В. повністю підтримав позицію свого підзахисного, вказавши, що доказів керування його підзахисним транспортним засобом матеріали справи не містять, а за відсутності відповідних доказів, сам факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Стосовно долучених до матеріалів справи письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , яка вказує про факт керування його підзахисним автомобілем, то дані покази вважає суперечливими. За таких обставин вважає, що провадження в справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 суду показав, що матеріали справи містять достатні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що він особисто бачив як ОСОБА_1 14.08.2022 керував автомобілем, однак з технічних причин не зафіксував це на відео. Окрім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується показами свідка ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показала, що не бачила моменту керування транспортним засобом ОСОБА_1 за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а наявні в матеріалах справи письмові пояснення з її слів не були написані. Вона підписала чистий бланк пояснень, а текст працівник поліції написав самостійно у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, інспектора поліції та свідка, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення права управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному життя і здійснення діяльності» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді адміністративної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом оглянуто відеозапис з відеорегістратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника поліції.

У відеозаписі не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 14.08.2022. Натомість з відеозапису слідує, що на час прибуття працівників поліції за адресою: м. Ладижин, Наконечного, буд. № 8-1, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. На запитання працівника поліції надати документи, що посвідчують особу він повідомляє, що дані документи знаходяться в автомобілі неподалік та разом із працівниками поліції йде до автомобіля, який був припаркований біля під`їзду. Водночас суд звертає увагу на те, що під час всієї розмови із працівниками поліції ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Наявні в матеріалах адміністративної справи письмові пояснення свідка ОСОБА_2 суд до уваги не бере, оскільки остання будучи безпосередньо допитана судом, не підтвердила свої письмові покази, надані працівнику поліції. Більш того, навпаки надала суду протилежні покази, заперечуючи той факт, що вона бачила як ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а розбіжності у своїй позиції пояснила тим, що вона підписала чистий бланк пояснень, а текст працівник поліції написав самостійно у її відсутності.

Інших доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Водночас у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Отже, інспектор СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Брудницький Я.В. у порушення вимог закону не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

У цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП суд виходить з наступного.

Судом установлено та не заперечується самим ОСОБА_1 , що 14.08.2022 о 01 год 26 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, біля буд. № 8-1 по вул. Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, порушуючи громадський порядок і спокій громадян, висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Крім пояснень ОСОБА_1 , його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 770069 від 14 серпня 2022 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; висновком КП «Ладижинська міська лікарня» № 90 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; роздруківкою показників тесту № 90 від 14.08.2022, отримані за допомогою газоаналізатора «Драгер Alcotest6810», з якої видно, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становить 2,08 проміле.

Судом оглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції долученої до матеріалів справи.

З указаного відеозапису слідує, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушив громадський порядок.

За таких обставин, вважаю доведеним те, що ОСОБА_1 скоїв дрібне хуліганство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Жодних доказів, які спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в судовому засіданні не встановлено.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире розкаяння винного.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 є вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Враховуючи викладене, а також дані про особу правопорушника, щодо якого будь-які інші дані компрометуючого характеру відсутні, його матеріальний стан, вважаю, що адміністративне стягнення у видіштрафу, в межах санкціїст.173 КУпАП, буде достатнім для виховання його в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 173,247, 256, 268, 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 136186від14.08.2022 року, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.173КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (п`ятдесят одну) гривню в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя