П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2022

м. Одеса

Справа № 522/11074/22

Провадження №3/522/9468/22

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянула матеріали справи, що надійшли від Відділу адміністративної практики УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, проживає АДРЕСА_1 ,

- за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

25.08.2022 до судунадійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії КИ № 027977 від 06.08.2022 «06.08.2022 о 21.40 год. гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , втручався в діяльність роботи поліції на неодноразову законну вимогу поліцейського л-та поліції ОСОБА_2 визначену дистанцію, скорочувати її та світити ліхтарем в очі та чіплятися за форменний одяг, виражатися нецензурною лайкою на його адресу не реагував, продовжував свої дії, дану особу було затримано так як він чинив злісну непокору працівнику поліції».

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину не визнав.

Відповідно до диспозиції ст.185 КпАП України адміністративна відповідальність передбачена за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, з Постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року у справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. При складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка в протоколі.

У даному випадку з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити в чому саме полягала вимога поліцейського, а отже неможливо пересвідчитися в її законності. Також, в матеріалах справи відсутні докази про поведінку ОСОБА_1 , яка характеризується як непокора, виражена в зухвалій формі, оскільки з матеріалів справи, навпаки, вбачається вчинення ОСОБА_1 активних фізичних дій по відношенню до працівників поліції, які не можливо кваліфікувати, як відмову від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, що виражена в пасивній формі.

Пояснення свідків до матеріалів справи не додані, а прізвище ім`я та по батькові свідків і їх місце проживання в протоколі не вказані.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що суть інкримінованого ОСОБА_1 , правопорушення з кваліфікацією його дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що суперечить суперечить принципу, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 185, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Суддя Х.С. Ярема