Справа № 355/328/22
Провадження № 3/355/635/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з відділення поліції №1 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм в СТОВ ім. Леся Сердюка, с. Бзів за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №184216 від 05.04.2022 вбачається, що 05.04.2022 о 07 год. 00 хв. в с. Бзів по вул. Харківське шосе Броварського району Київської області водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ-2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, не визнав, та пояснив, що він працює водієм в СТОВ ім. Леся Сердюка в с. Бзів возить молоко в м. Чернігів. ОСОБА_1 стверджує, що в цей день 05.04.2022 не вживав алкоголь тому і не збирався на роботу. Напередодні випив з товаришевим горілки. Вранці коли він відпочивав в кімнаті гуртожитку, де він проживає, до нього прийшов директор та забрав ключі від його автомобіля, який стояв на стоянці, обвинувативши в тому що він керував автомобілем по вул. Харківське шосе в с. Бзів, в стані алкогольного сп`яніння. Після чого визвав наряд поліції. Протокол про адміністративне правопорушення йому не вручили. Свідками в протоколі зазначено директора Товариства та його зятя ОСОБА_2 . Вважає їх заінтересованими особами, які неприязно відносяться до нього, тому хочуть притягнути його до відповідальності за правопорушення яке він не скоював. Просить суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Інспектор поліції Дяченко О.О. в судовому засіданні повідомив, що 05.04.2022 вони дійсно виїжджали по даному випадку в с. Бзів по вул. Харківське шосе за викликом директора СТОВ ім. Леся Сердюка ОСОБА_3 , який подзвонив на лінію 102. Зазначив, що він на власні очі не бачив як ОСОБА_1 керував в стані сп`яніння, про це дізнався зі слів директора товариства.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив наступне, що на ОСОБА_1 неодноразово надходили скарги, про те, що він в нетверезому стані їздить на своєму автомобілі по с. Бзів, зокрема по території ферми. 05.04.2022 о 07 год. 00 хв. ОСОБА_3 вирішив провірити цю інформацію. Приїхавши на ферму йому розповіли, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 зранку виїхали на автомобілях, в місцевому магазині хамили продавцю. Після чого він поїхав до гуртожитку, який знаходиться на території ферми в с. Бзові, де проживають ці працівники, та забрав ключі від їхніх автомобілів, зателефонувавши на лінню 102. Стверджує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їздили зранку в стані алкогольного сп`яніння по території ферми, також зазначає, що є свідки, які б могли це підтвердити.

Свідок ОСОБА_6 по даному випадку пояснила наступне, що вони з ОСОБА_1 проживають в одній кімнаті в гуртожитку, що знаходиться в с. Бзів на території ферми. 05.04.2022 року зранку ОСОБА_1 спав у своїй кімнаті, так як не збирався на роботу. Вони разом з своїм товаришем ОСОБА_7 пили звечора горілку. Зранку цього дня зненацька відкрилися двері. Директор ОСОБА_3 зайшов до кімнати та забрав ключі від автомобіля ОСОБА_8 . Той спокійно йому їх віддав. Після чого ОСОБА_4 заспокоївся та заснув. Десь через годину в кімнату заскочили працівники поліції підняли його сонного з ліжка, одягнули кайданки та вивели до коридору. Вважає, що директор та поліцейські хотіли зробити ОСОБА_9 винним в тому чого він не робив, а саме звинуватити його в керуванні т/з в стані сп`яніння, не зважаючи на те, що в дійсності ОСОБА_10 спав в своїй кімнаті з ночі та не збирався взагалі сідати за кермо.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №184216 від 05.04.2022, розписку, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , приходить до наступного.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, процес доказування має бути спрямований на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у етапі сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У нещодавній постанові Верховного Суду від 20.02.2019 №К/9901/21130/18 (справа №404/4467/16-а) йдеться, зокрема, про таке: «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Слід зазначити, що дії ОСОБА_1 не відповідають визначенню поняття «керував транспортним засобом», адже він не керував транспортним засобом на момент пред`явлення йому підозри працівниками поліції.

Керування транспортним засобом слід розуміти, як момент, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна.

Тому є підстави вважати, що даний протокол є сфабрикованим і не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Нормою ст.266 КпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Так, пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.7 І розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ІІ розділом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Із метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 05.04.2022 о 07 год. 00 хв. в с. Бзів по вул. Харківське шосе Броварського району Київської області водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ-2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Із зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №184216 від 05.04.2022 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, хоча з його власних показів та зі свідчень свідків вбачається, що йому не пропонували його пройти.

Разом із тим, ніяких інших доказів в тому числі відеозапису із нагрудних боді-камер поліцейських суду не надано.

За правилами кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 в тому, що він 05.04.2022 о 07 год. 00 хв. в с. Бзів по вул. Харківське шосе Броварського району Київської області керував автомобілем ВАЗ-2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі, суду не надано.

Наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не дають суду підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 поза розумних сумнівів.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ