Справа № 711/2673/21
Номер провадження 3/711/37/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 019160 від 18.04.2021 року 18 квітня 2021 року о 20.25 год. в м.Черкаси по вул. Г.Дніпра, 50, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КНП «ЧОНД ЧОР», що підтверджується висновком № 239 від 18.04.2021 року, чим порушив п.2.9.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Надав пояснення, що 18.04.2021 року о 20.25 год. в м.Черкаси по вул. Г.Дніпра, 50, відбулася ДТП за участі транспортного засобу Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 . Проте він заперечує факт перебування за кермом зазначеного автомобіля, оскільки він був пасажиром. За кермом його автомобіля був його брат ОСОБА_2 . На відео, яке додано до протоколу про адміністративне правопорушення дійсно видно, як він вилазить з автомобіля із водійської сторони, проте він був вимушений із переднього пасажирського місця вилазити саме через водійські дверцята, так як внаслідок ДТП передні пасажирські двері були пошкоджені від їх заклинило. Тому просить суд врахувати даний факт і провадження відносно нього закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Прядка В.М. зазначив, що в провадженні суду перебуває справа № 711/2673/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 019160. Із зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення та викладеними в ньому обставинами не погоджується, оскільки вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про факт керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом. Враховуючи викладене, просить суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення, що 18 квітня 2021 року вони з братом ОСОБА_3 їхали додому на транспортному засобі «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить брату. Швидкість автомобіля була приблизно 50 км/год. Біля пляжу «Живчик» виїжджав автомобіль зі стоянки, який в них в`їхав та їх занесло на зустрічну смугу. Він був за кермом автомобіля та вийшов з нього подивитися на стан автомобіля. Його брат ОСОБА_4 виходив через водійські двері, тому що від удару пасажирські двері заклинили. Через деякий час до них підійшла дівчина, водій автомобіля, який їх вдарив. Викликали поліцію. Поліцейським він говорив що за кермом автомобіля «Chevrolet Aveo» був він ОСОБА_5 , але все одно склали протокол на брата.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав пояснення, що 18 квітня 2021 року близько 20 год. 25 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Г.Дніпра, 49, перебував пасажиром в автомобілі «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_3 . Під час виїзду зі стоянки автомобіль «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з їх автомобілем. Після зіткнення, з автомобіля зі сторони водійських дверей вийшов чоловік у якого було помічено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. У ході спілкування з даним чоловіком він відмовлявся від того, що перебував за кермом та повідомляв що за кермом перебував інший чоловік.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала пояснення, що 18 квітня 2021 року близько 20.25 год. за адресою: м. Черкаси, вул. Г.Дніпра, 50 виїхала з парковки «Живчик» та почала рух в бік пляжу «Митницький». В цей час з лівого боку в її авто «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_3 в`їхало інше авто «Шевроле Авео», зачепивши її авто та зупинився лише проїхавши значну відстань, що свідчить про те, що автомобіль рухався зі значною швидкістю. Коли вона підійшла до автомобіля «Шевроле Авео» із водійського місця вийшов ОСОБА_4 , який перебував в алкогольному сп`янінні. Після приїзду поліції, ОСОБА_4 почав стверджувати що за кермом був не він, а інша особа.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що в той день вона була в районі «Живчика». Почула хлопок. Підійшла до машини і побачила як з водійських дверей вийшов ОСОБА_2 , брат ОСОБА_9 . Вона знайома зі ОСОБА_10 , добре їх знає. ОСОБА_2 вийшовши із автомобіля, відійшов в сторону і пішов комусь дзвонити. А ОСОБА_9 вийшов з машини пізніше, також з водійських дверей. На її питання чому він вийшов з тієї сторони, він їй повідомив, що пасажирські двері від удару заклинили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Прядки В.М. свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , переглянувши відео з камер працівників поліції, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали провадження суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_3 18 квітня 2021 року в м. Черкаси по вул. Г.Дніпра, 50, транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 не доведено, оскільки покази свідків різняться, а тому твердження, що саме останній перебував за кермом вказаного автомобіля в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Інших доказів суду не надано.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, Суд звертає увагу на те, що ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 ,

будучи в стані алкогольного сп`яніння перебував за кермом транспортного засобу, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля.

Зокрема, як було зазначено вище, ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що не він, а його брат ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу, що в судовому засіданні не спростовано.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «ОСОБА_4 проти України»).

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею частиною першою статті 130 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а томувідсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.130, 245, 247, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та проголошено 12 квітня 2022 року о 11 годині в залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Суддя: Ю. В. Михальченко