Справа № 336/1171/21
Пр. № 3/336/13/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , працює водієм-експедитором на підставі договору з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП, що надійшла з управління патрульної поліції в м. Запоріжжі,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває зазначена справа.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 23 червня 2021 року, притягуємий до відповідальності о 08 годині 45 хвилин 23 червня 2021 року керував транспортним засобом «ИЖ 2717», реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 71 по вул. Центральній в с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджений показниками алкотестера DRAGER № 7510 прилад ARMF-0336, за результатами якого було виявлено 0,5 % алкоголю.

Зазначені дії, за висновком автора протоколу, містять порушення п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху України».

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав та пояснив, що вранці зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення дня він в службових справах завантажив товаром автомобіль, яким керує, перебуваючи в трудових стосунках с приватним підприємцем ОСОБА_2 , та поїхав за кермом до торгівельних точок Дніпропетровської області, по яких зазвичай розвозить матеріальні цінності. Близько 09-00 години в селі Мирове Томаківського району Дніпропетровської області був зупинений співробітниками поліції, які не назвалися, не пояснили причини зупинки та зажадали, щоб він вийшов з кабіни та відкрив для перевірки багажник. Згодом поліцейські заявили, що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонували йому пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер». Він перебував у тверезому стані, в противному випадку, усвідомлюючи зміст відповідальності під час керування джерелом підвищеної небезпеки, він не сів би за кермо, тому погодився на проходження тесту. За наслідками двократного використання спеціального приладу був зафіксований негативний результат, після чого поліцейські вжили новий мундштук та прилад продемонстрував наявність в його організмі алкоголю. ОСОБА_1 виразив незгоду з такими результатами через те, що був абсолютно тверезим, та запропонував здійснити поїздку до наркологічного диспансеру, на що отримав від співробітників поліції відмову. Свідків виявлення у нього стану сп`яніння поліцейські запросили лише отримавши позитивний результат, при цьому вказані особи не були очевидцями будь-яких подій, що стосуються складання протоколу щодо нього, а були запрошені до салону службової машини, де, очевидно, надали свої пояснення.

При складанні протоколу співробітники поліції грубо порушили правила «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів з них)», що полягає в такому. Означена «Інструкція…» містить випадки активування нагрудної відеокамери, до яких, зокрема, відносяться випадки оформлення дорожньо-транспортної пригоди, перевірки документів, поверхневого огляду, загрози використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї і т. і . При цьому після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно у відповідності до п. 3.5 Розділу 3 «Інструкції…». Означене положення узгоджується зі змістом пункту 5 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису». Всупереч вимог означених нормативних джерел, що внормовують процедуру фіксації, в даному випадку, притягнення особи до відповідальності за вчинення тяжкого правопорушення, під час якого з урахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення та необхідності дотримання основоположних прав людини відеозапис мав би здійснюватися обов`язково, засоби відеофіксаціїї автором протоколу та його колегами не застосовувались взагалі.

Поліцейськими був порушений п. 6 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, відповідно до якого перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен проінформувати особу про порядок застосування технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Відповідної інформації він не отримав, а відсутність в матеріалах справи будь-яких документів на підтвердження робочого стану приладу ставлять під сумнів об`єктивність його показань. Підтвердженням цього є необ`єктивне зазначення температури повітря в населеному пункті, де здійснювався огляд, яка характеризувалася показниками + 28 градусів С, тоді як Драгером зафіксована температура 24-25 градусів С.

Окрім того, зазначеного в протоколі технічного засобу Drager Alkotest 7510 немає в «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Держінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за номером 262,175557 30 березня 2010 року, тобто він не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом і є несертифікованим приладом, що в силу «Інструкції…» від 09.11.2015 року та ст. 266 КУпАП України унеможливлює використання цього приладу співробітниками поліції.

Процедура притягнення його до адміністративної відповідальності характеризується також порушеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення», оскільки йому не були роз`яснені передбачені статтею 268 КУпАП права, про що свідчить відсутність його особистого підпису в протоколі. В порушення вимог ст. ст. 266 та 2652 КУпАП співробітники поліції не відсторонили його від керування автомобілем та не вилучили у нього транспортний засіб.

У зв`язку з викладеним просить про звільнення від відповідальності через відсутність в його діях ознак правопорушення, за яким складений протокол, порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яке (порушення) робить недопустимими всі надані поліцейськими докази.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, вислухавши пояснення притягуємого до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з недоведеністю ознак правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини є джерелами права в Україні відповідно до положень Основного Закону України та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Оскільки процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, мінімальний розмір яких обчислюється сумою в 17000 грн., та супроводжується позбавленням спеціального права на досить тривалий строк, тоді як найменший розмір штрафу за законом України про кримінальну відповідальність становить 510 грн., вона має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Таким чином, серйозність покарання за статтею 130 КУпАП підкреслює її «кримінально-правовий» характер в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому особам, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею, мають бути забезпечені всі гарантії, які передбачені в ст.6 Конвенції.

Згідно із ст. 266 КУпАП Особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проведення цього огляду внормоване «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, відповідно до п. 1 якого метою проведення цього огляду є виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

Зміст пункту 4 «Порядку..» вказує на те, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Між тим твердження ОСОБА_1 полягають в тому, що свідки, зазначені в протоколі, були запрошені поліцейськими лише після заміни мундштука, якому передувало двократне використання «Драгеру», що вінчалось отриманням негативного результату.

За змістом пункту 5 «Порядку…», підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

З наведеного випливає, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду на місці зупинки може бути підставою для притягнення водія до відповідальності лише у сукупності з його згодою.

Разом з тим твердження притягуємого до відповідальності, а вони в силу ст. 251 КУпАП є джерелом доказів, зводяться до того, що він, будучи категорично не згодним з результатами огляду, який, на його думку, вочевидь порушував встановлену законом процедуру, наполягав на поїздці до спеціалізованого медичного закладу, проте отримав відмову від співробітників поліції.

Право особи на захист є істотним правом, гарантованим Основним законом міжнародним та національним законодавством, воно проголошено як одна з засад кримінального судочинства.

Складовими дієвої реалізації цього права є роз`яснення особі передбачених законодавством прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За твердженнями ОСОБА_1 , такого роз`яснення від поліцейських він не отримував.

Обставини, що підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, встановлюються на підставі фактичних даних, коло яких визначено в статті 251 КУпАП і до яких відносяться показання засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Процедура їх застосування при виявленні або фіксуванні правопорушення внормована «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністра внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, відповідно до п. 4 розділу П якої включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Наявність послідовного відеозапису процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності мала б вирішальне значення при оцінці доводів учасників справи, в тому числі тверджень сторони захисту про нероз`яснення особі, що притягується до адміністративної відповідальності, її прав та обов`язків, відсутність свідків під час проведення огляду, відсутність згоди з результатами приладу «Драгер» щодо стану сп`яніння, проте співробітниками поліції відеозапис не наданий як при направленні протоколу до суду, так і на виконання запиту суду.

Наслідки отримання доказу з порушенням порядку, регламентованого кримінальним процесуальним законодавством, встановлені статтею 86 КПК України, відповідно до якої недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом.

Оцінивши надані суду фактичні дані, суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення під час розгляду справи на засадах змагальності не доведено винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Наслідки недоведеності в діях особи складу адміністративного правопорушення полягають в закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне постановити про закриття провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 256, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП через недоведеність його вини.

Провадження в справі закрити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Щаслива