05.10.2022 Єдиний унікальний номер 205/5862/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 369886 від 17.08.2022 року, 17 серпня 2022 року близько 09 год. 20 хв в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейського, а саме під час затримання чинив опір поліцейському, на законні вимоги дати руки, не реагував.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та суду пояснив, що 16.07.2022 р. він ввечері приїхав з роботи додому за адресою АДРЕСА_1 та виявив, що невідомі особи розібрали дах нежитлового приміщення, яке є частиною його паркану, його земельної ділянки. 17.08.2022 р. о 09.00 год. він побачив як декілька невідомих чоловіків провадять демонтажні роботи вищезазначеного нежитлового приміщення, а на його зауваження нецензурно почали лаятись та погрожувати. У зв`язку з погрозами він, ОСОБА_1 , подзвонив на лінію «102» та викликав співробітників поліції для припинення незаконних дій цих чоловіків та з`ясування обставин.Через деякий час на зазначену адресу приїхали співробітники поліції з якими вони обійшли нежитлове приміщення з протилежної сторони, де перебували невідомі чоловіки, які демонтували дах, та мешканці квартир які знаходяться поруч з цим приміщенням. ОСОБА_1 зазначив, що до цього інциденту сусідка по межі його будинку - ОСОБА_2 , яка купила квартиру декілька років тому, намагалась раніше, за допомогою залякування його рідних, наклепу в його сторону та безпідставного виклику співробітників поліції, самовільно захопити частину його подвір`я з «пропонуванням підкупу» на що він категорично не погоджувався. Окрім того, ОСОБА_1 вказав, що під час огляду демонтуємого приміщення ОСОБА_2 побачивши його почала нервувати, голосно кричати, що він нібито ненормальна людина, при цьому він відповів, щоб вона замовкла та нецензурної лайкою в її сторону не висловлювався. В свою чергу він пред`явив законні документи на свій будинок: технічний паспорт на будинок та подвір`я, план, експлікацію та інші додатки. Один із співробітників поліції на прохання ОСОБА_3 зайшов до її квартири, де перебував хвилини чотири, та коли вийшов почав вимаги, щоб він, ОСОБА_1 , без будь-яких підстав, дав руки для одягнення наручників, на що він відповів, що це беззаконня.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначив, що співробітники поліції не перевірили документи осіб, які демонтували приміщення, не опитали сусідів, які там знаходились, не взяли його заяви щодо даної ситуації, а взяли і незаконно повалили його на землю, нанесли удари кулаком по обличчю та застосували спеціальний засіб наручники після чого доставили його до відділу поліції. У відділі співробітники поліції оформляли протоколи, які йому не надали для ознайомлення, копії складених протоколів не надали.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»). Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 12 від 03.12.1997), якщо дії притягнутої до відповідальності особи були реакцією на незаконні діяння працівника правоохоронного органу, вчинене, за наявності для цього підстав, потрібно кваліфікувати як злочин проти особи або власності.

Як зазначено у пункті 17 цієї постанови Пленуму, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 185 і 185-7 КУпАП, судді зобов`язані перевіряти правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалася вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ст. 185 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

У справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58 рішення ЄСПЛ) Суд зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Водночас, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, які передбачені ст.185 КУпАП. Крім протоколу про адміністративне правопорушення, справа містить лише рапорти працівників поліції, які не містить відомостей, які б могли бути використані як доказ у цій справі. Працівниками поліції не долучено до справи і відеозапису, на якому могли б бути зафіксовані події, які мали місце 17 серпня 2022 року о 09 год 20 хв у місті Дніпрі, по пров.Ташкентський, 15 за участю ОСОБА_1 .

Таким чином, Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки у діяннях притягуваної особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.М. Таус