ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3247/21 Номер провадження 33/814/353/22Головуючий у 1-й інстанції Щепіхіна В.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кузьменка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року визнано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 22.02.2021 року, о 04:00 год. в м. Харків, майдан Конституції, 5, ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, в присутності двох свідків, за допомогою газоаналізатора «DRAGERALCOTEST», результат позитивний 1,66 %.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Кузьменко О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, а тому останній не може бути визнаний належним та допустимим доказом. Вказує на оформлення матеріалів різними працівниками поліції, що свідчить про незрозумілість хто саме є відповідальною особою за їх складення.

Також захисник вказує на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вказуючи при цьому, що на відеозаписі водій зазначав, що «хотів перепаркуватися».

Окрім того в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що притягнутий не був повідомлений про розгляд справи, копія постанови суду від 14.05.2021 була отримана захисником лише 27.05.202, після чого була подана апеляційна скарга. Вважає вказані обставини поважною причиною для поновлення строку.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку, що останнє підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, а копію постанови його захисник отримав 27.05.2021, після ознайомлення з матеріалами справи. В подальшому апеляційна скарга була подана засобами поштового зв`язку 02.06.2021, тобто у визначений законодавством 10- ти денний строк.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Апеляційна скарга була призначена до розгляду спочатку на 13 липня, потім, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення апелянта про час та місце розгляду справи, розгляд відкладено на 21 вересня 2022 року. В зв`язку з поданим клопотанням захисника розгляд перенесено на 10 жовтня 2022 року. В подальшому, в зв`язку з відсутністю електропостачання розгляд відкладено на 24 жовтня. В черговий раз, 24 жовтня 2022 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд визнає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП проведення судового розгляду у відсутність правопорушника на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Також апеляційний суд звертає увагу, що до часу передачі справи до Полтавського апеляційного суду з Харківського апеляційного суду, справа перебувала на розгляді останнього 8 місяців, де черговий розгляд апеляційної скарги, знову ж таки, відкладався за клопотанням захисника.

Загалом справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні апеляційної інстанції понад 1 рік та 4 місяці з підстав задоволення чисельних клопотань захисника про перенесення її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши думку захисника особи, яка притягується до відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №025830 від 22.02.2021 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , до якого долучений талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6820, тест №994, згідно якого станом на 04:08 год. 22.02.2021 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння результат 1,66 % проміле, записи бодікамер працівників поліції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з результатом огляду «проба позитивна», пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції чинній на час скоєння правопорушення), огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

В даному випадку з особистих пояснень ОСОБА_1 вбачається. що останній здійснював маневр перепаркування, про що особисто зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час роз`яснення працівниками поліції залученим свідкам процедури проходження огляду водія на стан сп`яніння було повідомлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в темну пору доби без світла, що в свою чергу стало підставою для зупинки транспортного засобу.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається вся процедура проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера драгер на місці зупинки автомобіля, в присутності двох свідків, з позитивним результатом 1,66% проміле.

Посилання захисника щодо відсутності доказів керування транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, а саме особистими поясненнями водія щодо перепаркування авто, що свідчить про керування транспортним засобом, оскільки він виконував функцію водія та відповідно приводив у рух свій автомобіль.

Окрім того сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заперечувався і з цього приводу він жодних застережень не висловлював та не відображав з цього приводу свою незгоду в протоколі.

Перебіг спілкування з водієм та проходження його огляду на стан сп`яніння зафіксовано у відповідності до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, в редакції чинній на час скоєння правопорушення, у присутності двох свідків, пояснення яких приєднані до матеріалів справи, та відповідно можуть бути прийняті до уваги в якості належних доказів.

Доводи апелянта, що складені матеріали про адміністративне правопорушення є неналежними доказами, оскільки складені різними працівниками поліції не заслуговують на увагу, є формальним твердженням яке не спростовує сам факт скоєння правопорушення.

Як вбачається з рапорту поліцейського, патрулювання Київського району м. Харкова здійснювалося в складі екіпажу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Працівники поліції уповноважені на складення матеріалів про адміністративне правопорушення і їх складення різними поліцейськими не суперечить нормам КУпАП.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Кузьменку Олександру Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Кузьменка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна