Справа № 202/6108/22
Провадження № 3/202/3358/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Михальченко А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.08.2022 року серії ВАВ №377791, 17 серпня 2022 року о 21-20 годині в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у її сторону нецензурною лайкою, погроза фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав частково та суду пояснив, що між ним та дружиною виникла сварка, в ході якої дружина викликала поліцію. В подальшому він з дружиною помирився.

Адвокат Крамаренко О.М. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що між нею та чоловіком, ОСОБА_1 , виникла сварка, при цьому чоловік був у стані алкогольного сп`яніння. Нічого поганого про чоловіка не може сказати, оскільки він дуже любить її та їх доньку. В подальшому вони помирилися, претензій до чоловіка немає.

Вислухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, потерпілої, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачена наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Тобто, за змістом закону слідує, що вчинення особою дій, передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчинені дії, тобто настання певних наслідків.

Таким чином, під домашнім насильством, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Аналіз вищевказаної правової норми та її конструкції дає підстави для висновку, що завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілій особі є однією з, а не єдиною кваліфікуючою ознакою психологічного домашнього насильства.

Так, законодавець між словами нездатність захистити себе і завдали шкоду використав сполучник або, у зв`язку з чим виникнення у потерпілої особи побоювань за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе є (кожна окремо) окремими кваліфікуючими ознаками домашнього насильства, і їх наявність та доведення у встановленому законодавстві порядку є достатньою підставою для висновку про наявність в діях особу ознак складу адміністративного правопорушення за статтею 173- 2 КУпАП.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, за змістом закону слідує, що вчинення особою дій, передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчинені дії, тобто настання певних наслідків.

Виходячи зі змісту ст.ст.7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному та фізичному здоров`ю особи.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення факти та події.

Так, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції до протоколу додані: протокол про адміністративне затримання; заява від ОСОБА_2 , в якій остання просить притягнути до відповідальності свого чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у ображенні її сторону нецензурною лайкою, погрозою фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю; рапортом працівника поліції. Однак дані пояснення підтверджують факт побутової сварки, та не можуть бути покладені судом в основу судового рішення, оскільки не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні саме домашнього насильства відносно дружини. При цьому ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 17.08.2022 року о 21-20 год. він за місцем свого мешкання перебував у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого стався конфлікт із дружиною.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи, що будь-які докази, які б могли підтвердити факт вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 , зокрема, пояснення свідків або інші докази, у матеріалах справи відсутні, суд вважає, що всі наведені вище докази не можна визнати належними та достатніми для доведення обвинувачення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч.7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.7, 9, п.1 ст. 247, ст. 280, 282-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя А. О. Михальченко