П О С Т А Н О В А

Іменем України

"30" вересня 2022 р. Справа153/1013/22

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 19.07.2022 о 07 годині 36 хвилин на автодорозі Т02-02 км.20 Могилів-Подільський Ямпіль - Бершадь, керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Снітко В.А., в судове засідання не з`явилися.

Захисник Снітко В.А. надав письмове клопотання, вх..№5316 від 30.09.2022, у якому зазначив, що ОСОБА_1 не погоджується з вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення заперечує, оскільки працівниками поліції було здійснено безпричинну зупинку транспортного засобу. Перед зупинкою транспортного засобу працівник поліції здійснював відеозйомку (відеофіксацію) правопорушення на власний телефон (айфон), що добре видно при закінченні відеофайлу, хоча мав би здійснювати відеофіксацію портативною нагрудною відеокамерою або портативним відеореєстратором. Відеозапис не є безперервним, а певними відрізками, в матеріалах справи відсутні відомості про те, звідки там взялися додані відеофайли. Також ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, про що відсутня інформація на відеозаписах, які надані поліцейськими. Свідки, зазначені в протоколі, не являлись свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, оскільки працівник поліції їх зупинив як осіб, які рухались в автомобілі, вже після того, як ОСОБА_1 нічого не говорив. В матеріалах справи є направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, в ньому не вказано до якого медичного закладу працівники поліції мали направити ОСОБА_1 , при ОСОБА_1 вказане направлення не складалось і йому не вручалось. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписував, ніяких письмових пояснень не давав. Крім цього, на відеозаписі зазначено час 07.55, де впродовж 2 хвилин працівник поліції складає акт огляду, а протокол про адміністративне правопорушення складений о 07.45, що має грубі протиріччя з інформацією часу вчинення правопорушення. Працівники поліції не доставили ОСОБА_1 в медичний заклад, не було зафіксовано його відмову від проходження огляду, немає відеофіксації цих подій. Захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі необхідно закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Справу просив розглянути без його участі та без участі ОСОБА_1 .

В порядку ст.268 КУпАП є підстави для розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №325136 від 19.07.2022; довідку начальника САП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Олійника М.; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; надруковані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відеозаписи, вважаю не доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сукупності з іншими доказами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №325136 від 19.07.2022 суд не бере до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини про керування ОСОБА_1 на автодорозі Т02-02 км.20 Могилів-Подільський Ямпіль - Бершадь автомобілем, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на алкогольного сп`яніння достовірно не підтверджено належними та допустимими доказами.

За змістом ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до правил, визначених п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

У ході дослідження уривків відеозаписів з нагрудної камери поліцейського № Х713001 встановлено, що в порушення вимог Інструкції відеозапис фіксації адміністративного правопорушення безперервно не здійснювався.

Згідно досліджених уривків відеозапису працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в закладах охорони здоров`я, або відмовитися від освідування, на що останній сказав, що відмовляється.

Суд вважає, що пропозиція поліцейського СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області пройти особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в закладах охорони здоров`я, або відмовитися від освідування є порушенням процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, визначених Інструкцією та вимогами КУпАП, якими передбачено послідовний порядок освідування, а не вибір альтернативних видів проведення огляду на стан сп`яніння.

При цьому з наданих суду уривків відеозаписів не вбачається, щоб працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 його права передбачені ст.268 КУпАП, не озвучені ознаки алкогольного сп`яніння, не роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, не видно коли працівник поліції оформив направлення відносно ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я та не чути яким чином працівник поліції відреагував на бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, не зафіксовано також того, що саме в присутності свідків ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, тобто надані суду два уривки відеозаписів загальною тривалістю близько 4 хвилин не складають єдину цілу картину, того що відбувалося на місці зупинки транспортного засобу.

Отже, суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ по справі доданий до протоколу відеозапис з бодікамери № Х713001, оскільки на оптичному диску ініціатором складення протоколу завантажені окремі його уривки, що свідчить про вибірковість фіксації як епізодів порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності вимог ПДР, так і процедури фіксації самого порушення. Під час перегляду відеозапису неможливо встановити хронологію та суть подій, що мали місце 19 липня 2022 року, о 07 год. 36 хв, о 07 год. 42 хв., о 07 год. 55 хв. на автодорозі Т02-02 км.20 Могилів-Подільський Ямпіль - Бершадь, а також й те, що відбувалося у ті проміжки часу, коли нагрудні відеокамери поліцейських були вимкнуті.

Наведене свідчить про те, що відеофіксація самого правопорушення, якщо воно мало місце, здійснювалась не перманентно, а вибірково, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити як наявність факту правопорушення, так і правомірність та законність дій осіб, що його виявили та проводили процедуру фіксації правопорушення.

До цього ж, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, проте, не вказано назву приладу, його серію та номер.

Аналогічна позиція стосовно допущених працівниками поліції порушень оформлення матеріалів справита інших документів у справах про адміністративні правопорушення викладена Верховним Судом у постанові по справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис).

Певні сумніви викликають надруковані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були відібрані на попередньо підготовлених бланках, які містять вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно способу вчинення протиправного діяння ОСОБА_1 .

Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже надання свідкові для заповнення пояснень в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а також визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 направлення у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння.

Слід зазначити, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, взагалі не містить найменування закладу охорони здоров`я.

Тобто залишається незрозумілим в який саме заклад охорони здоров`я поліцейський мав направляти ОСОБА_4 для проведення огляду на стан алгокольного сп`яніння.

Суд вважає, що якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти в присутності двох свідків протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось, так як встановлено, що поліцейським було порушено встановлений ст. 266 КУпАП та Інструкцією порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. У справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи обставини складання протоколу, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності та встановлення порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх і переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у цій справі.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець