Провадження № 23-з/4808/4/22
Категорія ст.44-3 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І.П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

18 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши заяву судді Повзла В.В. про самовідвід по справі за апеляційною скаргою захисника Палюги Івана Васильовича на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто судовий збір.

На вказану постанову захисник Палюга І.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з пропуском строку апеляційного оскарження, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2022 головуючим визначено суддю Повзло В.В.

14.04.2022 суддя Повзло В.В. подав заяву про самовідвід, що стало причиною для передачі вищевказаної заяви для здійснення автоматизованого розподілу у порядку ч. 3 ст. 35 КПК України та її розгляду по суті іншим суддею.

В обґрунтування самовідводу суддя Повзло В.В. зазначає, що 29 березня 2022 року по цій же справі ним вже вирішувалося питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та було прийнято рішення про відмову в його поновленні та повернення апеляційної скарги апелянту (а.с. 40-41). При цьому, суддя Повзло В.В. вказує, що вже надав оцінку доводам, наведеним у клопотанні, та зробив відповідні висновки, що стосуються поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді. Тому, враховуючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, наведені в апеляційній скарзі, поданій повторно, та мотиви постанови, винесеної суддею Повзло В.В. 29 березня 2022 року, останній вважає, що існують обставини, які можуть викликати сумнів в його неупередженості.

Дослідивши заяву судді Повзла В.В. про самовідвід, ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що заява про самовідвід не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, враховуючи положення ст. 245 КУпАП, якою передбачено, що одним із завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, з метою недопущення в учасників процесу будь-яких сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду даної справи суддею.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають порядок заявлення відводу головуючому судді або розгляду самовідводу судді.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 та який не містить правових норм, які регулюють порядок відводу (самовідводу) суддів, та неодноразово вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Судом встановлено, що 21.03.2022 захисник Палюга І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вперше звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року та з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с. 38 ).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 березня 2022 року захиснику Палюзі І.В. відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу з додатками повернуто апелянту (а.с. 40-41).

Суддя Повзло В.В. дійшов переконання, що за умов відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову суду першої інстанції у встановлений законом строк особисто ОСОБА_1 чи залучити для цього захисника, які не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до існуючої судової практики, захисник, якому відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, може звернутися з повторним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження за умови наведення в ньому нових доводів, які підтверджують поважність причин з яких було пропущено строк на оскарження судового рішення або надання нових даних, які підтверджують реальне існування обставин, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

У цьому випадку суд апеляційної інстанції повинен надати оцінку обставинам, які не були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та встановити чи дійсно вони свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Разом з тим, повторне звернення з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке за змістом повністю аналогічне попередньому клопотанню, за яким судом вже було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, необхідно вважати зловживанням правом на звернення з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд вважає, що у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити саме у зв`язку з тим, що по даному питанню вже існує відповідне судове рішення, яке набуло законної сили , є законним та обґрунтованим і не скасовано касаційною інстанцією.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави, які свідчать про неможливість розгляду суддею Повзло В.В. повторного клопотання захисника Палюги І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Повзла В.В. про самовідвід по справі за апеляційною скаргою захисника Палюги І.В. на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Васильєв О.П.