Справа № 755/9949/22
Провадження №: 3/755/5444/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2022 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Іваніна Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Мала Салтанівка Васильківського району Київської області, громадянки України, працюючої директором в спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №31, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

за участю осіб, які беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

прокурора Кузьо Н.В.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , займаючи посаду директора Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №31, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів прийняла рішення щодо виплати грошової премії працівникам у грудні 2020 року, у тому числі ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та вчинила дії шляхом підписання 22.12.2020 наказу №197 про виплату премії, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №31, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень не повідомила свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішень щодо виплати грошової премії працівникам у грудні 2020 року, у тому числі ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та вчинення дій шляхом підписання 22.12.2020 року наказу №197-к про виплату премії, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №31, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів прийняла рішення щодо виплати грошової премії працівникам у листопаді 2020 року, у тому числі ОСОБА_2 , яка є матір`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №31, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень не повідомила свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішень щодо виплати грошової премії працівникам у тому числі ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та вчинення дій шляхом підписання 24.11.2020 наказу №193-к про виплату премії, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, визнала повністю, а також підтвердила обставини, викладені у протоколі.

В судовому засіданні прокурор - прокурор відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Офісу Генерального прокурора Кузьо Н.В., просив суд винести постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч.1 ст.172-7 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян та за ч.2 ст.172-7 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ст.36 КУпАП накласти остаточне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Диспозицією ч.1 ст. 172-7 КУпАП, передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч.2 ст. 172-7 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Судом встановлено, що 30.06.2020 року ОСОБА_1 було укладено контракт з директором Департаменту освіти і науки КМДА та призначено на посаду директора Спеціалізованоої школи І-ІІІ ступенів №31 (далі -Заклад).

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Відповідно до Статуту Заклад належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва (п.1.3); Заклад є юридичною особою, може мати власні рахунки в банківських установах, має печатку зі своїм найменуванням, штамп, іншу атрибутику (п.1.6).

Роз`ясненням Національного агентства від 03.02.2021 № 1 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» визначено, що під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств слід розуміти осіб, які мають повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

У разі визначення посадових осіб на державних підприємствах до уваги слід також брати положення частини третьої статті 65 Господарського кодексу України. Зважаючи на зміст цієї норми, посадовими особами підприємства є керівник, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємств. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника. До прикладу, виконавчі директори, директори з окремих питань, директори департаментів, начальники відділів, служб, центрів, бюро, груп тощо та заступники керівників структурних підрозділів (у тому числі відокремлених, а також підрозділів у структурі таких відокремлених підрозділів) таких юридичних осіб безумовно наділені адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями.

У зв`язку із наведеним Національне агентство звертає увагу, що при визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій. Тому навіть в разі не визначення працівника посадовою особою у статутних чи інших внутрішніх документах підприємства він може бути посадовою особою і бути суб`єктом декларування в розумінні Закону з огляду на здійснювані ним адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функцій.

Адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні, виробничі та технічні функції, визнаються посадовими особами лише за умови, що разом із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

Водночас для визначення посадових осіб публічного права - підприємств необхідно врахувати положення частини 3 ст.65 Господарського кодексу України. Згідно із вказаною нормою керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Отже, посадовими особами юридичних осіб публічного права, які є підприємствами, є керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту. Інші працівники таких юридичних осіб можуть бути віднесені до посадових осіб юридичних осіб публічного права за умови визнання їх посадовими особами статутом відповідного підприємства та/або здійснення ними організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до контракту директора Закладу наділено організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями.

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Закладу, який є юридичною особою публічного права, будучи його посадовою особою, оскільки наділена організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями (обов`язкаи), є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом, відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до листа Департаменту освіти та науки, ОСОБА_1 ознайомлено з вимогами, обмеженнями та заборонами Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, відповідно до сертифікату, виданого 17.02.2018 року ОСОБА_1 успішно закінчила курс врегулювання конфлікту інтересів, проведений Національним агентством з питань запобігання корупції.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п.1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до рекомендацій ВССУ, викладених у листі №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 для втстановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Положення про преміювання працівників визначено, що рішення про преміювання приймаються керівником закладу (п.3); премії які виплачуються працівникам, максимальними розмірами не обмежуються (п.5).

Посадовою інструкцією директора Закладу визначено, що директор закладу уповноважений видавати обов`язкові для виконання накази (п.1.7); визначає розміри і прядок преміювання працівників закладу (п.3.11); контролює роботу працівників, застосовує до них заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до Контракту директор закладу видає накази, розпорядження, надає доручення, обов`язкові для виконання всіма підрозділами та працівниками закладу (2.1.7); розпоряджається коштами закладу у межах асигнувань та грошових надходжень до закладу (п.2.1.8).

Таким чином, виключно до службових повноважень директора Закладу ОСОБА_1 входить преміювання працівників закладу та визначеннґя розміру цього преміювання.

Крім того, згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати становлять основа (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки)) та додаткова (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці) заробітна плата.

На відмінну від основної, додаткова заробітна плата, до якої, у тому числі, належать різні види стимулюючих виплат (премії, надбавки тощо) не є гарантованою, можливість її отримання, так само як і її розмір, залежить від оцінки результатів роботи особи керівником.

Враховуючи роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції оскільки ОСОБА_1 не може об`єктивно оцінити роботу своєї близької особи, при внесені пропозиції щодо розміру премії чи надбавки для її близької особи, між її приватним інтересом, що полягає у бажанні сприяти в отриманні стимулюючої виплати у вищому розмірі її близькою оособою, та службовим повноваженням виникає суперечність, яка впливає на її об`єктивність при вчиненні зазначених дій, що є реальним конфліктом інтересів.

Крім того, саме ОСОБА_1 , будучи директором закладу, визначає розмір премії для своїх заступників, що свідчить про те, що заступники директора перебувають у залежності від директора закладу ОСОБА_1 , що впливає на об`єктивність та неупередженість під час участі у розподілі премії між працівниками.

Відповідно до наказу №55-К від 28.08.2008 року ОСОБА_2 , інспектора по харчуванню, переведено на 1,5 ставки прибиральниці службових приміщень з 01.09.2008.

Відповідно до актового запису про народження встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 .

Абзацом 3 частини першої статті 1 Закону №1700-VІІ визначено, що близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Встановлено, що директор Закладу ОСОБА_1 24.11.2020 року видала та підписала наказ №193-к, яким наказала, виплатити премію працівникам у листопаді 2020 року згідно з додатком. У додатку до наказу №193-к від 24.11.2020 року міститься інформація щодо виплати премії ОСОБА_2 у розмірі 9000 грн.

Відповідно до розрахункового листа за листопад 2020 року ОСОБА_2 нараховано премію у розмірі 9000 грн.

Встановлено, що директор Закладу ОСОБА_1 22.12.2020 року видала та підписала наказ №197-к, яким наказала, виплатити премію працівникам у грудні 2020 року згідно з додатком. У додатку до наказу №197-к від 22.12.2020 року міститься інформація щодо виплати премії ОСОБА_2 у розмірі 8000 грн.

Відповідно до розрахункового листа за грудень 2020 року ОСОБА_2 нараховано премію у розмірі 8000 грн.

Вказані обставини свідчать про прийняття директором Закладу ОСОБА_1 22.12.2020 року рішення та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, спричиненого суперечністю між її приватним інтересом, зумовленим сімейними стосунками з матір`ю ОСОБА_2 , та службовими повноваженнями, в частині преміювання працівників, визначеними положеннями про преміювання, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Дискреційний характер службових повноважень директора Закладу при вирішенні питання щодо нарахування премії і права на її отримання працівниками закладу шляхом видання та підписання відповідного наказу, зумовлений можливістю тільки нею приймати остаточне рішення щодо встановлення премії шляхом оцінки особистого внеску в кожному конкретному випадку, свідчить про наявність впливу вказаної суперечності на об`єктивність прийняття ОСОБА_1 відповідних рішень.

Наявність у директора Закладу ОСОБА_1 приватного інтересу, зумовленого прагненням, у межах правового регулювання, поєднаного з сімейними стосунками з матір`ю ОСОБА_2 , поєднаного із бажанням піклування про останню та підвищення її соціального та матеріального добробуту шляхом отримання нею збільшеного доходу у вигляді премії, не могло не випливати на об`єктивність або неупередженість прийнятого нею рішення та вчинення дій. Оскільки ОСОБА_1 прийняла рішення та вчинила дії щодо виплати премії своїй матері, то дані обставини свідчать про вплив її приватного інтересу на службові повноваження.

За таких умов, а саме наявність реального конфлікту інтересів, директор Закладу ОСОБА_1 була зобов`язана повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про таку наявність свого безпосереднього керівника та не вчиняти дій та не приймати рішень до прийняття безпосереднім керівником або керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, та повідомлення про прийняте рішення.

ОСОБА_1 мала можливість дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо виплати грошової премії працівникам у грудні 2020 року, у тому числі ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та вчинення дій шляхом підписання наказу №197-к про преміювання працівників, 22.12.2020 року під час фактичного підписання даного наказу, проект якого їй було надано на підпис разом із списком працівників та розміром премій.

Контрактом, укладеним між ОСОБА_1 та директором Департаменту освіти і науки КМДА визначено, що директор Закладу у своїй діяльності підзвітний та підконтрольний Департаменту, у межах, встановлених чинним законодавством, статутом Закладу та Контрактом (п.1.4). на підставі Контракту виникають трудові відносини між директором Закладу та Департаментом (п.1.2).

Листом Департаменту освіти і науки КМДА проінформовано, що до Департаменту повідомлень від директора Закладу ОСОБА_1 про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів не надходило.

Крім того, листом управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації проінформовано, що до управління повідомлень від директора Закладу ОСОБА_1 про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів не надходило.

Також, листом управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації проінформовано, що зовнішнього контролю за здійсненням повноважень ОСОБА_1 . управлінням не встановлювалось. ОСОБА_1 самостійно було врегульовано конфлікт інтересів шляхом звільнення ОСОБА_2 , однак вказане врегулювання відбувалося після прийняття рішення ОСОБА_1 щодо виплати премії працівникам, у тому числі ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та вчинення дій шляхом підписання відповідного наказу про преміювання працівників.

Таким чином, протоколи про адміністративне правопорушення, №514, №515, №516, №517 від 03.10.2022 року складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено, в свою чергу, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, правом подати письмові пояснення (заперечення) по факту скоєння адміністративного правопорушення не скористалась, в судовому засіданні визнала вину повністю.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме: даних, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення №514, №515, №516, №517 від 03.10.2022 року, поясненнях ОСОБА_2 , свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , листами, контрактом, наказами, положенням про преміювання, посадовою інструкцією, сертифікатом, Статутом, .

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, - неповідомлення особою у встановлених законом випадках порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до положення ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують відповідальність визнання вини та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 , в межах санкції ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд приходить до висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 172-6, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та 2 ст.172-7 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначе ний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна