П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Білоцерківського районного управління поліції ГУ в Київській області Національної поліції України стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Білоцерківським РС УДМС України у Київській області, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №071180 , 16.10.2022 близько 13:17 год ОСОБА_1 нецензурно висловлювалась в бік ОСОБА_2 з якою спільно проживає за адресою по АДРЕСА_1 та вдарила її по обличчю, чим спричинила фізичне та психологічне насильство, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що вона разом із своєю матір`ю та бабусею проживає в АДРЕСА_1 . Вона та її бабуся є співвласниками даної квартири. ЇЇ тітка ОСОБА_2 , яка постійно проживає в м. Ізмаїл Одеської області, вперше за останні десять років приїхала до її бабусі (своєї матері), яка є особою похилого віку, з метою оформити на себе її квартиру. З цією метою вона почала бабусю налаштовувати проти неї та її матері та виганяти їх з квартири.

16.10.2022 вона перебувала в м. Біла Церква, коли їй зателефонували знайомі та повідомили, що біля її будинку стоять поліцейські. Коли вона приїхала, то поліцейських не уже не було, її матері також дома не було. Двері квартири відчинила її тітка ОСОБА_2 та відразу почала виганяти її з квартири. Потім тітка зателефонувала в поліцію і знову викликала наряд поліцейських. З тіткою вона сварилася, але нецензурною лайкою на її адресу не висловлювалася. Після того як тітка викликала поліцейських вона накинулася на неї та побила її, у свою чергу вона захищалася. З приводу нанесення їй тілесних ушкоджень вона зверталася до лікаря та написала в поліцію заяву. Тітка на неї також написала заяву в поліцію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст.173-2КУпАП настає в разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї, фізичного характеру вчинення дій насильницького характеру.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення надано заяву ОСОБА_2 від 16.10.2022 якою вона просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за те, що вона нецензурно висловлювалась в її сторону, вдарила кулаком по лицю; пояснення ОСОБА_2 від 16.10.2022 про те, що 16.10.2022 близько 13-18 год. приїхала її племінниця ОСОБА_1 , постукала у двері, почала її нецензурно ображати і вдарила її кулаком по обличчю; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно кривдника, з якого вбачається, що рівень небезпеки ОСОБА_1 є низьким.

У судовому засіданні ОСОБА_1 викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини заперечила. На підтвердження своїх доводів надала суду диск із аудіозаписом розмови, яка мала місце 16.10.2022 між нею та її тіткою ОСОБА_2 . Так із дослідженого судом аудіозапису встановлено, що жінка, яка відкрила двері квартири спочатку не впускає в квартиру, а потім виганяє з квартири ОСОБА_1 після чого викликає поліцію. У свою чергу ОСОБА_1 поводить себе чемно, нецензурними словами не виражається. На підтвердження своїх доводів про те, що 16.10.2022 її тітка нанесла тілесні ушкодження з приводу чого вона зверталася до лікаря, надала суду копію консультаційного висновку спеціаліста, з якого вбачається, що в результаті огляду лікарем їй поставлений діагноз: забій з п/ш гематомами верхніх та нижніх кінцівок.

Таким чином, із досліджених доказів не встановлено обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення (нецензурна лайка з боку ОСОБА_1 та нанесення нею тілесних ушкоджень її тітці ОСОБА_2 ). Жоден із вказаних вище доказів, жодним чином не свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства психологічного та фізичного характеру. Тобто викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

У даній справі фактично мала місце конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та її тіткою ОСОБА_2 , яка виникла 16.10.2022 з приводу права на користування квартирою. Ініціатором конфлікту стала ОСОБА_2 .

Так, конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт - ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Разом з тим, суддя зазначає, що норми чинного КУпАП не спрямовані на урегулювання конфліктних ситуацій між родичами.

Слід зазначити, що Закон № 2229-VIII від 07.12.2017 спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Таким чином, стаття 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають у сім`ї, не можуть однозначно трактуватись як домашнє насильство.

В ході розгляду справи підстав стверджувати, що ОСОБА_1 вчинила щодо своєї тітки ОСОБА_2 домашнє насильство, - судом не встановлено, оскільки додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, вказують виключно на те, що між ними виникла сварка/конфлікт.

Підстави вважати, що ОСОБА_2 відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації по відношенню до ОСОБА_1 , що у випадку конфлікту, могло призвести до її страждань, тобто мало б місце домашнє насильство, матеріалами справи не встановлено.

Самі по собі наявні у матеріалах справи письмові пояснення та заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 висловлювалася в її адресу нецензурною лайкою та вдарила по обличчю кулаком, не дає судді підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення психологічного та фізичного насильства в сім`ї.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а навпаки спростовані наданим ОСОБА_1 звукозаписом розмови між нею та її тіткою, а також консультативним висновком спеціаліста від 16.10.2022.

Крім того, суддя зазначає, що обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є вчинення дій внаслідок яких особі могла бути чи була нанесена шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, в даному випадку ОСОБА_2 .

Доказів того, що 16.10.2022 близько о 13:17 год ОСОБА_1 вчинила насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї тітки, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять. Таким чином, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов 'язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Звідси, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 221, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяТетяна КЛЕПА