КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Київ

Справа № 758/5116/22

Апеляційне провадження № 33/824/2849/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув апеляційну скаргу Цермолонського Івана Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

При проведенні документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (), встановлено порушення його директором ОСОБА_2 ведення податкового обліку з порушеннями встановленими в акті перевірки від 24.12.2021 року №94403/26-15-07-02-03-17/41427817, а саме:

1. пункту 44.1, пункту 44,2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV та пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за №27/4248 у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 390708 грн. у тому числі за І квартал 2018 року в сумі 183683 грн. , за III квартал 2020 року в сумі 108745 грн, за IV квартал 2020 року в сумі 98280 гривень.

2. пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201,10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV та пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 2000 р. за № 168/704 у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 612628 грн. , у тому числі за квітень 2018 року в сумі 1714 грн, за жовтень 2018 року в сумі 168554 грн. , за квітень 2019 року в сумі 16630 грн, за травень 2019 року в сумі 42374 грн. , за серпень 2019 року в сумі 271 грн. за січень 2020 року в сумі 233510 грн, за червень 2020 року в сумі 7795 грн, за жовтень 2020 року в сумі 141380 грн, за грудень 2020 року в сумі 400 гривень.

3. пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) у результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 289455 грн, у тому числі за березень 2021 року 289455 гривень.

4. підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням пункту 54.2 статті 54, абз. 2 пункту 57.1 статті 57, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5, пункту 168.1. підпункту 168.4.4, підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, в результаті чого підприємством несвоєчасно сплачено до відповідного бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб в періоді за грудень 2020 року, за січень 2021 року. Відповідно до п. 52 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, за порушення підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням пункту 54.2 статті 54, абз. 2 пункту 57.1 статті 57, підпункту 168.1.2, підпункту 168,1.5, пункту 168.1, підпункту 168.4.4, підпункту 168.4,7 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» п.176.1 статті 176 Кодексу, штрафні санкції не застосовуються за порушення, вчинені у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме, за несвоєчасне перерахування до бюджету утриманого податку на доходи Фізичних осіб;

5. підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням пункту 54.2 статті 54, абз. 2 пункту 57.1 статті 57, пункту 87.9 статті 87, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5, пункту 168.1, підпункту 168.4,4, підпункту 168.4,7 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» пункту 176,1 статті 176, підпункту 1.1, підпункту 1.2, підпункту 1.3, підпункту 1,4, підпункту 1.5, підпункту 1,6, п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI, зі змінами, в результаті чого підприємством несвоєчасно сплачено до відповідного бюджету у триманий військовий збір в періоді, за грудень 2020 року, за січень 2021 року. Відповідно до п. 52 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, за порушення підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням пункту 54.2 статті 54, абз. 2 пункту 57.1 статті 57, пункту 87.9 статті 87, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1,5, п. 168.1, підпункту 168.4,4, підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» пункту 176.1 статті 176, підпункту 1.1, підпункту 1,2, підпункту 1.3, підпункту 1.4, підпункту 1.5, підпункту 1.6, пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, штрафні санкції не застосовуються за порушення, вчинені у період з 01 березня 2020 року , по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме, за несвоєчасне перерахування до бюджету утриманого військового збору;

6. підпункту 267.6.4 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, а саме встановлено несвоєчасне подання ТОВ`УКР ГАЗ РЕСУРС" звітної податкової декларації з транспортного податку до ДПІ Головного управління ДПС у м. Києві (ДПІ у Подільському районі) на 2021 рік від 19.05.2021 № по терміну подання 22.02.2021.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, 14 вересня 2022 року Цермолонський І.М. в інтересах ОСОБА_2 направив до Подільського районного суду м. Києва апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, у іншій частині постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до висновку викладеного Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 "Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності ", після закриття провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи у постанові про закриття провадження у справі.

Зазначає, що чинними нормами КУпАП не передбачено встановлення вини особи щодо якої закривається провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якість закону"; якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, то національні органи мають застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Звертає увагу суду на те, що суд повинен керуватися принципом застосування до винної особи найбільш сприятливого закону, у зв`язку з чим провадження в цій справі слід закрити без підтвердження чи спростування вини директора ТОВ " УКР ГАЗ РЕСУРС" ОСОБА_2 , на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за строком давності.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова винесена судом 26 серпня 2022 року, а повний текст вручений представнику 05 вересня 2022 року, про що міститься відповідна розписка в матеріалах справи.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У судовому засіданні 26 серпня 2022 року представнику Цермолонському І.М. повний текст постанови вручений не був, крім того матеріали справи не містять доказів направлення повного тексту постанови ОСОБА_2 та його представнику.

Таким чином матеріалами справи не спростовано доводи клопотання про не отримання до 05 вересня 2022 року повного тексту постанови від 26 серпня 2022 року, а тому суд визнає причини пропуску строку поважними та поновлює пропущений строк.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Цермолонський І.М. доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За правилами статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП: адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що вина ОСОБА_2 підтверджена, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №1131 від 20.01.2022 року та додатком до нього, Акті про результати документальної планової виїзної перевірки №94403/26-15-07-02-03-17/41427817 від 24.12.2021 року.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повинен вирішувати питання щодо встановлення вини особи закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, з огляду на таке.

Формулювання статті 38 КУпАП - «строки накладення адміністративного стягнення», дає підстави для висновку про те, що застосування цієї норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

З правового аналізу положень статті 38 КУпАП убачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки у разі відсутності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Натомість, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП містить посилання саме на статтю 38 КУпАП, яка підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи і існують підстави для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Таким чином, встановлення вини особи є обов`язком суду.

Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАСУ носить рекомендаційний характер і жодна норма права не зобов`язує суддів керуватись ним при розгляді справ.

Необхідно зазначити, що лише троє з восьми членів Ради підписали даний висновок, інші п`ять виклали окремі думки, в ряді яких чітко зазначено, що зважаючи на репресивно-каральну та запобіжно-виховну функції адміністративної відповідальності, у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення суддям все ж необхідно попередньо встановлювати вину особи, яка притягається до відповідальності.

Крім того, ст. 280 КУпАП прямо встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом двомісячного строку.

Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його закінченням необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

З огляду на викладене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону виконано в повному обсязі, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та необхідності закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.1 ст. 38 КУпАП.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

За таких обставин, постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження Постанови Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу Цермолонського Івана Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Желепа