Номер провадження: 33/813/410/22
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/24800/21

Номер провадження: 33/813/410/22

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження про недопустимість адміністративних правопорушень в майбутньому. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі - 454 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 18.11.2021 року ОСОБА_1 допустила ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час навчального процесу у ЗОШ №56 систематично порушує дисципліну та заважає іншим учням класу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства. Посилається на те, що вона не була сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило її можливості на захист та реалізацію своїх прав. Висновки суду першої інстанції про її винуватість обґрунтовано виключно відомостями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. Судом не було взято до уваги надані ОСОБА_1 письмові пояснення. Тому, постанова суду є необґрунтованою.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до складеного 22 листопада 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №907500, 18.11.2021 року ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, оскільки її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час навчального процесу у ЗОШ №56 систематично порушує дисципліну та заважає іншим учням класу.

За даним фактом 22 листопад 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України (а. с. 1).

Відповідно до Подання Одеської загальноосвітньої школи №56 І-ІІІ ступенів від 12.11.2021 року, адміністрація школи просить вжити заходів стосовно матері малолітнього ОСОБА_2 , учня 4-Д класу, школи № 56, який систематично порушує правила для учнів та Правила внутрішнього розпорядку школи. Конфліктує з однолітками. В результаті одного з конфліктів 04.10.2021 року о 14 годині 30 хвилині на перерві в туалеті штовхнув однокласника ОСОБА_3 , який отримав травму (закритий перелом плюсневої кіски лівої стопи). ОСОБА_2 систематично порушує дисципліну. Під час уроків не працює сам і заважає працювати іншим, кидається в дітей листочками, відволікає їх від роботи на уроках.З першого класу ОСОБА_4 недотримувався правил поведінки для учнів. На будь-які спроби вчителів вплинути на поведінку учня, мати звинувачує всіх вчителів в упередженому ставленні до її дитини. Користуючись розповсюдженими тезами про те, що при НУШ вчитель немає права робити учневі зауваження, зовсім не сприймала рекомендації педагогів щодо виховання сина. Говорила, що це обов`язок вчителів виховувати її дитину, вона і так виховує його. З першого року навчання погрожувала директору школи і вчителям тим, що влаштує великі проблеми, якщо хтось буде робити зауваження їй та її сину. Бесіди з учнем та його матір`ю бажаних результатів не дають (а. с. 2 - 3).

Відповідно до наданої Одеською загальноосвітньою школою №56 І-ІІІ ступенів характеристики щодо учня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній навчається у школі з 1 класу. За період навчання зарекомендував себе як учень з середнім рівнем засвоєння знань. Домашні завдання виконує несистематично. На уроках не уважний, постійно відволікає своїх однокласників, на зауваження вчителів не реагує. Положення ОСОБА_4 в колективі є не досить сприятливим серед друзів та однокласників не користується повагою. З першого дня продемонстрував себе з не найкращої сторони. Його дисципліну під час навчальної діяльності та перерв можна назвати незадовільною. З однокласниками стосунки складні. Часто створює навколо себе конфліктні ситуації, постійно є учасником сутичок. Гребінь ОСОБА_4 виховується в неповній сім`ї. Батько проживає окремо, за словами матері дитиною не цікавиться. Вдома ОСОБА_4 авторитету серед дорослих не має (а. с. 4).

В поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що ознайомившись зі скаргою адміністрації школи на її сина ОСОБА_4 , вперше дізналась про порушення внутрішнього порядку в школі її сином. На протязі трьох років навчання у школі стосовно дисципліни сина її ніколи не повідомляли, а також не звертали уваги на її скарги з приводу булінгу сина однокласниками та вчителями. Вказані обставини призвели до того, що ОСОБА_1 залишала сина вдома на два тижні. З першого року навчання у школі над ОСОБА_4 почалися приниження зі сторони вчителя та учнів. На зауваження ОСОБА_4 , що його кривдять учні, вчителька ніколи не реагувала. Негативне відношення до ОСОБА_4 почалося з того, як ОСОБА_1 відмовилась платити кошти школі. ОСОБА_1 зазначає, що скаргу вважає неправдивою, усі викладені в ній факти є неправдивими. Скарга була написана після того як ОСОБА_1 звернулась на ОСОБА_5 стосовно обов`язкових зборів у школі №56 (а. с. 5 - 6).

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на те, що зазначена норма закону, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно саме неповнолітніх дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких обов`язків, батьків мають притягувати до відповідальності згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП (зокрема, про обов`язки, які щодо дітей повинні виконувати батьки, йдеться в ст.ст. 150, 180 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №907500, 18.11.2021 року ОСОБА_1 допустила ухилення від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час навчального процесу у ЗОШ №56 систематично порушує дисципліну, та заважає іншим учням класу.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 7, 184, 251, 280, 283, 284 КУпАП та виходив з того, що надані правоохоронним органом докази, у своїй сукупності, підтверджують вчинення вказаного правопорушення, тобто ухилення матір`ю від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення виховання малолітньої дитини.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Апеляційний суд, оцінюючи протокол та інші докази, додані до нього правоохоронним органом, а також постанову суду першої інстанції, приходить до висновку про таке.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто передбачених положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Зокрема, таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ «907500від 22.11.2021 року відповідно до якого, ОСОБА_1 допустила ухилення від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час навчального процесу у ЗОШ №56 систематично порушує дисципліну, та заважає іншим учням класу.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

При цьому, згідно ч.1 ст.32 ЦК України неповнолітньою особою - є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 ст.6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою дитиною, а його мати є ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 184 КУпАП, відповідальність передбачена, за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Кодекс України про адміністративні правопорушення це кодифікований нормативний акт, що регулює суспільні відносини по притягненню до адміністративної відповідальності. Набрав чинності від 7 грудня 1984 року.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 12 КпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли шістнадцятирічного віку несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Отже, враховуючи вищевказане, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, за яке настає відповідальність передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін