ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8078/22Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 33/817/579/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Черніцького І.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно постанови ОСОБА_1 20 червня 2022 року о 22 год. 25 хв. по вул. Л.Українки у м.Тернополі, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest6810», №ARBF-0443 (повірка дійсна до 14.12.2022 року), на табло якого висвітило результат 1,12% (проміле).Водій з результатом був не згідний та виявив бажання проїхати в найближчий медичний заклад для проходження такого огляду. Згідно висновку лікаря КНП«Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР за №176, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Черніцький І.Р. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 . Вказує на те, що поліцейський, у встановленому законом порядку, не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Апелянт звертає увагу суду на те, що освідування у медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водія ОСОБА_1 проводилося не черговим лікарем, як це визначено законодавством, а медичною сестрою.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Черніцький І.Р. не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Від захисника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №097380 від 20 червня 2022 року; досліджених в судовому засіданні матеріалах відеофіксації з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника поліції; роздруківці тестування на алкоголь до протоколу серії ААД №097380; актах огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810 №ARBF-0443, чинне до 14 грудня 2022 року; висновку за №176 від 20 червня 2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР; рапорті поліцейського взводу №4 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Годунко Т. від 20 червня 2022 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №712905 від 20 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, згідно оскарженої постанови при вирішенні справи суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші додані до нього докази.

Доводи сторони захисту про те, що поліцейський, у встановленому законом порядку, не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що таке направлення долучається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, сам по собі факт відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції особи для освідування не є підставою для скасування судового рішення.

Не спростовують факту вчинення правопорушення посилання апелянта на те, що огляд в порушення встановленого законом порядку здійснювався медичною сестрою, а не лікарем. Відеозапис подій не надає підстав для висновку про недотримання порядку медичного огляду, який в даному випадку проведений лікарем. Залучення ним до проведення огляду медичного персоналу не ставить під сумнів результати огляду і встановлений лікарем діагноз.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, зокрема досліджених в судовому засіданні матеріалах відеофіксації з нагрудної камери працівника поліції огляд ОСОБА_1 проводився лікарем-наркологом КНП «ТОМЦ СНЗ» ТОР ОСОБА_2 . При цьому, заключний діагноз зроблений не тільки за результатами спеціального тесту, а й за наслідками медичного огляду ОСОБА_1 , хід якого зафіксовано у відеоматеріалах (з 22:55:30 год. по 22:56:50 год.). Згідно цього відео, при медичному огляді ОСОБА_1 було не лише проведено тестування за допомогою газоаналізатора, а лікар ОСОБА_2 також проводив обстеження щодо виявлення інших ознак сп`яніння і за результатами медичного огляду встановив діагноз Алкогольне сп`яніння, про що видав відповідний висновок.

Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Черніцького І.Р. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя