Справа № 298/181/22
Номер провадження 3/298/478/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали об`єднаної справи №298/181/22 (провадження 3/298/478/22), які надійшли з відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, за ч. 1 ст. 156 КУпАП та ч.1 ст.164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшли два протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156 КУпАП та ч.1 ст.164 КУпАП.

Постановою суду від 3 листопада 2022 року справи №298/181/22 (провадження 3/298/478/22) та №298/182/22 (провадження 3/298/479/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП та ч.1 ст.164 КУпАП об`єднано в одне провадження, об`єднаній справі присвоєно номер №298/181/22 (провадження 3/298/478/22).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №778932 від 13 січня 2022 року, складеного поліцейським СРПП відділення поліції №1 Ужгородського РУП Штефаняк В.І., 13 січня 2022 року об 11.45 год. у АДРЕСА_1 , в магазині гр. ОСОБА_1 , який являється ФОП, здійснював продаж тютюнового виробу, а саме: сигарет марки «JIN LING» з вмістом нікотину 0,8 та без марок акцизного податку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.156 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №778910 від 13 січня 2022 року, складеного ст. ДОП СП відділення поліції №1 Ужгородського РУП Мушак О.І., 13 січня 2022 року об 11.45 год. у АДРЕСА_1 , гр. в магазині ОСОБА_1 , який є ФОП, здійснював продаж алкогольних напоїв, а саме: пива «Свіжий розлив» об`єм 0,65 л. вміст алкоголю 4,2 об. та горілку «Пшенична» об`єм 0,5 л. вміст алкоголю 40% та сигарети марки «JIN LING» без наявної ліцензії, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, щодо лібералізації діяльності у сфері в-ва і обігу спирту етилового» №487/95р.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлявся про час і місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився, факт обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи підтверджується даними телефонограми.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 , в тому числі, мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст.268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.156 КУпАП та ст.164 КУпАП не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, приходжу наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Як убачається з даних протоколу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, здійснював продаж алкогольних напоїв - пива «Свіжий розлив» об`єм 0,65 л. вміст алкоголю 4,2 об., горілки «Пшенична» об`єм 0,5 л. вміст алкоголю 40%, сигарет марки «JIN LING» без ліцензії.

Однак, направлені до суду всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, не містять достатніх та допустимих доказів з приводу здійснення ОСОБА_1 діяльності з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, що визначено ст. 42 ГК України.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є отримання прибутку та систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час, у наданих адміністративних матеріалах відсутні докази про систематичну діяльність, як і про одержання прибутку від реалізації, що, відповідно, не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, аналіз викладеного дає підстави дійти висновку, що систематичною вважається діяльність у разі, коли подібні дії, а саме: діяльність із здійснюються протягом календарного року більше трьох разів. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва та отримати відповідну ліцензію на здійснення такого виду господарської діяльності. В протилежному випадку настає відповідальність за ч. 1 ст.164 КУпАП.

Досліджені судом докази не дають можливості дійти беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_1 здійснювалась господарська діяльність з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії, оскільки відомостей про факти продажу ним алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також отримання від цього прибутку протягом календарного року матеріали справи не містять.

Отже, можна зробити висновок про те, що відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність в розумінні ГК України.

Також матеріали справи не містять даних щодо вилучення виручки, одержаної внаслідок вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке останньому ставиться у провину.

У наданих адміністративних матеріалах відсутні докази про систематичну діяльність ОСОБА_1 спрямовану на реалізацію спиртних напоїв та тютюнових виробів, як і відсутні відомості про одержання прибутку від реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що відповідно не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Водночас суд звертає увагу, що у протоколі складеному відносно ОСОБА_2 , у фабулі протоколу після викладу обставин вчинення правопорушення наявне посилання на нормативний акт, а саме: «чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, щодо лібералізації діяльності у сфері в-ва і обігу спирту етилового» №487/95р.», вказаний запис внесено чорнилом іншого кольору, ніж інші записи, здійснені в протоколі, відтак є підстави вважати, що таке доповнення (вписування) до протоколу було внесено після підписання протоколу особою, відносно якої протокол складено, що є неприпустим.

Згідно з вимогами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року №1376, усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до нього, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено (п.п.6, 7).

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 наявні внесення додаткових відомостей у фабулі протоколу, та такі не засвідчені посадовою особою, яка їх внесла, відсутні дані щодо ознайомлення особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 з такими додатковими записами, що є безумовним порушенням права на захист.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 164 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вина останнього не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

Що стосується наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, то суддя зазначає наступне.

Диспозицією ч.1 ст.156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Вказана норма є бланкетною, тобто у ній закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, тому викладаючи суть правопорушення, слід посилатися на конкретні норми спеціального Закону, які порушив ОСОБА_1 , що відповідно до ст.256 КУпАП має відображатися у протоколі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретну кількість проданих тютюнових виробів та їх вартість.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання, роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Слід звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить належного викладення обставин події, а саме: за яку вартість були продані тютюнові вироби та за яких обставин або в який спосіб (роздрібна чи оптова торгівля) та кому саме.

Суддею враховується, що з дотриманням вимог ст.ст. 256, 264, 265 КУпАП виручка від торгівлі не вилучалася та не оглядалася. Тобто у протоколі про адміністративне правопорушення не наведені обставини та конкретні обов`язкові ознаки правопорушення, визначені диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП.

З матеріалів справи суддею встановлено, що контрольна закупка не здійснювалася, відомості про відеозйомку обставин подій з нагрудних камер поліцейських відсутні.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, приходжу висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Що стосується наявного в матеріалах справи рапорта помічника чергового відділення поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Мулеса Х.В. від 13.01.2022 року, то такий вказує лише на факт реєстрації повідомлення, яке надійшло зі служби «102» та, на переконання судді, не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Суддею зауважується на тому, що зазначений вище рапорт уповноваженою особою додано до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП та до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП. При цьому за відомостями викладеними у протоколі серії ВАБ №778932 та протоколі серії ВАБ №778910, часом вчинення правопорушень зазначено «13.01.2022 р. о 11.45 год. у с. Чорноголова, по вул. Центральній», а з відомостей викладених у рапорті слідує, що: «13.01.2022 о 13:35 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.01.2022 о 13:35 за адресою: АДРЕСА_2 , ст. ДОП про те, що у магазині ФОП ОСОБА_1 виявлено факт продажу горілчаних виробів без ліцензії та тютюнових виробів без марок акцизного збору». Відтак, час вчинення правопорушень, який зазначений у протоколах не співпадає з повідомленим часом вчинення правопорушень згідно даних рапорту.

Сама по собі наявність у матеріалах справи копій документів, що підтверджують статус ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, жодним чином не свідчить про те, що він займався господарською діяльністю з порушенням встановленого законом порядку.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суддею звертається увага на те, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Законом не передбачено право суду змінювати кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За змістом п.7 ст.247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст.38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме.

Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо вилучених тютюнових виробів без марок акцизного податку, суддя зазначає наступне.

Як зазначено у ч. 1 ст. 264 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відповідно до ст. 226.11 Податкового кодексу України та п. 24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1261 від 27 грудня 2010 року, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняються.

У разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, контролюючі органи, зазначені у пункті 228.2 цієї статті, вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію), що визначено ст. 228.3 Податкового кодексу України.

Вилучені в дохід держави (конфісковані) тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, підлягають знищенню у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 228.7 Податкового кодексу України).

Окрім цього, відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» №1393-ХІY від 14 січня 2000 року продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо умови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, відноситься до неякісної і небезпечної продукції й підлягає тільки обов`язковому вилученню з обігу.

Оскільки тютюнові вироби, які були вилучені, не мають марок акцизного податку, то, зважаючи на вказані вимоги законодавства, такі відносяться до неякісної та небезпечної продукції, яка вилучена з обігу, а відтак підлягають знищенню.

Що стосується вилучених: пива марки «Свіжий розлив» перша приватна броварня в кількості 12 пляшок ємністю 0,65 л вміст алкоголю 4,2 об., горілки «Пшенична класична» в кількості 40 пляшок місткістю 0.5 дм.3, вміст етилового спирту 40% об., то вказані речі підлягають поверненню особі, від якої такі було вилучено.

Керуючись ст.ст. 156, 164, 247, 283, 284, 287 - 289 КУпАП , суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Цигарки марки ««JIN LING» у кількості 50 (п`ятдесят) пачок, які знаходяться у відділенні поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області - знищити.

Пиво марки «Свіжий розлив» перша приватна броварня в кількості 12 пляшок ємністю 0,65 л вміст алкоголю 4,2 %об., горілку «Пшенична класична» в кількості 40 пляшок місткістю 0.5 дм.3, вміст етилового спирту 40% об. - повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.