Справа № 163/412/22
Провадження № 3/163/412/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю секретаря Голядинець О.В.,

представника Волинської митниці Пойди Г.І.,

захисника особи, що притягується до відповідальності, Кривошея А.М.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0910/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ФОП " ОСОБА_2 ", РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

Інспектор Волинської митниці склав протокол про те, що ОСОБА_1 , який 01.11.2021 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці увіз автобус "SETRA S317", номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення до 20 днів, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що виявлено 23.12.2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду, свої права та інтереси доручив представляти захиснику Кривошею А.М.

Захисник Кривошей А.М. висловив свою правову позицію про відсутність в діях свого підзахисного складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, повністю підтримав подане в канцелярію суду клопотання про закриття провадження у справі, з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ч.6 ст.481 МК України, стягнути судовий збір.

Дослідженням доказів встановлено наступне.

Факт увезення 01.11.2021 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці автобуса "SETRA S317", номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який на постійному обліку зареєстрований в Республіці Польща, стверджений протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля "Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску", письмовими поясненнями ОСОБА_1 і по справі не оспорюється.

Витягом з модуля "Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску" також стверджено, що в`їзд автобуса "SETRA S317", номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на територію України мав комерційне призначення (регулярні перевезення Варшава-Рівне»).

Строк тимчасового увезення до 20 днів міститься лише в модулі "Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор". Такий строк ОСОБА_1 не доводився, жодні документи з цього приводу відсутні.

Частиною 6 статті 481 МК України встановлена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

У пункті 59 частини 1 статті 4 МК України визначено, що транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно із ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частиною 1 ст.105 МК України встановлено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.189 МК України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Відповідно до частин першої та третьої ст.112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті. Митний режим тимчасового ввезення припиняється митним органом у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення строку тимчасового ввезення транспортного засобу митним органом в законодавчому порядку визначено не тільки для контролю за перебуванням таких товарів, транспортних засобів, а й в кожному випадку має доводитись будь-яким доступним способом конкретному перевізнику, який після визначення такого строку і у випадку його порушення може нести відповідальність за ст.481 МК України.

При цьому слід взяти до уваги також і положення ч.4 ст.3 МК України: "У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян".

Як встановлено в цій справі, строк тимчасового ввезення автобуса зафіксований лише у відомчому програмному комплексі, доступу до якого ОСОБА_1 не мав.

Наведене свідчить про невиконання митним органом обов`язку визначити для конкретного перевізника строк тимчасового ввезення транспортного засобу, що, відповідно, унеможливлює звинувачення ОСОБА_1 у порушенні такого строку.

Також суд вважає, що у даному випадку особою, яка ввозить транспортний засіб та є суб`єктом відповідальності вважається відповідальна посадова особа перевізника ФОП « ОСОБА_2 », який здійснює комерційну діяльність, а не його водій.

ОСОБА_1 як найманий працівник, лише працює на посаді водія в ФОП « ОСОБА_2 » та виконує розпорядження щодо порядку експлуатації автобуса.

Будь-якої комерційної діяльності ОСОБА_1 особисто не здійснював, а сам факт внесення даних про особу водія транспортного засобу комерційного призначення в базу даних АСМО «Інспектор» під час проходження митного контрою автоматично не покладає обов`язку щодо своєчасного реекспорту такого транспортного засобу саме на цього водія. В цьому випадку через водія ОСОБА_1 митний орган був зобов`язаний довести строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення ФОП « ОСОБА_2 і останній, через відповідних посадових осіб, мав би виконати таке зобов`язання.

Крім того, захисник Кривошей А.М. надав суду заяву директора ФОП " ОСОБА_2 ", у якій останній повідомляє про неможливість перетину кордону автобусом "NEOPLAN N122", номерний знак НОМЕР_4 через карантинні обмеження та просить надати більший термін перебування даного транспортного засобу в Україні, однак відповіді на таке звернення митний орган не надав.

За змістом вищенаведених норм митного законодавства вбачаються підстави для висновку, що відповідальність за вчасне вивезення транспортного засобу комерційного призначення за межі митної території України покладається саме на посадову особу фірми перевізника, а не на його водія, оскільки в силу життєвих, трудових (графіка перевезення) чи інших об`єктивних обставин той же самий водій не завжди спроможний здійснити вивезення транспортного засобу, а визначальним для митного органу у відповідності до ч.1 ст.112 МК України є своєчасність вивезення такого транспортного засобу незалежно від водія, який ним буде керувати.

За викладених обставин ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності за ч.6 ст.481 МК України, тому висновок митниці про те, що він не вжив заходів щодо вчасного вивезення автобуса за межі митної території України та перевищив строк його тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб, є безпідставними і не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, на державному рівні введення карантину віднесено до форс-мажорних обставин і несвоєчасне зворотнє вивезення з митної території України автобуса "SETRA S317", номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , також пов`язане з такими форс-мажорними обставинами, що підтверджено висновком Рівненської торгово-промислової палати від 17.01.2022 за №56.05/17.

Отже, аналіз доказів по справі в сукупності з відповідним законодавством дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Витрати митного органу по справі відсутні, судовий збір не справляється на підставі ст.401 КУпАП.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі за протоколом № 0910/20500/21 щодо ОСОБА_1 за ознаками ч.6 ст.481 МК України закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета