запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/521/22Головуючий у 1-й інстанції Гнатюк О.М.
Єдиний унікальний №334/1867/22Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника Ревкової А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 25.05.2022 року о 19 год. 25 хв. ОСОБА_1 в м.Запоріжжя по проспекту Соборному біля будинку №224 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що він автомобілем не керував, будь-які данні, які б вказували підстави зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням, а також докази цього відсутні.

Він не був відсторонений від керування автомобілем, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону.

Долучений до справи відеозапис не є безперервним, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Судом першої інстанції не взято до уваги факт відсутності двох свідків під час огляду особи, що є порушенням ст.266 КУпАП та Наказу №1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Ревкову А.К., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №056664 від 25.05.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з рота, порушення мови, порушення координації рухів та зазначено, що огляд за допомогою Alcotest Drager 6820 не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від такого проходження;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.05.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 25.05.2022 року о 19 год. 35 хв. направлявся на огляд в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, проте огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду за допомогою Alcotest Drager 6820 на місці зупинки та в медичному закладі.

Зі змісту відеозапису, долученого до матеріалів справи, об`єктивно вбачається, що у ОСОБА_1 вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів). Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом ОСОБА_1 не висловив заперечень. З такою обставиною ОСОБА_1 погодився і під час апеляційного розгляду. На вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичній установі останній ОСОБА_1 відмовився.

Заперечуючи проти протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що були відсутні свідки відмови від проходження обстеження.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Огляд проводиться у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування таких засобів. Такі ж правила діють і в разі відмови водія від проходження такого огляду.

Таким чином, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована технічним засобом відеозапису, присутність свідків була непотрібна.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 зазначено: п.3 розділу I: ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що відповідає обстановці; п.7 розділу I: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від проходження якого водій відмовився в порушення п. 2.5 ПДР України. Вищезазначена обставина підтверджується відеозаписом із бодікамери поліцейського ААБ063704, де зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Суд критично ставиться до заперечень апеляційної скарги щодо допущеної безперервності відеофіксації вказаних подій. Апеляційний суд при цьому виходив з того, що долученим до матеріалів провадження відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження ним медичного огляду на стан сп`яніння. Даної обставини не заперечував ОСОБА_1 і під час апеляційного розгляду.

Тобто, наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.5 ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.

Відсутність в матеріалах справи відомостей про технічний засіб, яким зроблено відеозапис не впливає на висновки суду, оскільки матеріали відеозапису є не єдиним доказом, що підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України. А зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №056664 від 25.05.2022 року щодо ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Заперечення про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні.

Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки, яка нібито мала місце 25.05.2022 року.

Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_1 про некерування ним транспортним засобом. При цьому апеляційний суд виходить з того, що на відеозаписові чітко зафіксовано, як на момент наближення поліцейських до автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , за його кермом перебував ОСОБА_1 . В салоні автомобіля і біля нього інший знайомих ОСОБА_1 осіб не було. Сам автомобіль перебуває на середній смузі проїзної частини пр. Соборного в районі будинку №224. Із сукупності подій вбачається, що причиною зупинки автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , стало його зіткнення з іншим автомобілем. Винуватцем ДТП був водій автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 . Безпосередньо перед тим, як поліцейські підійшли до автомобіля, ОСОБА_1 сидячи за його кермом на водійському сидінні запевняв власників іншого пошкодженого автомобіля, що він з ними зараз розрахується. Співробітники поліції надали учасникам ДТП вирішити питання відшкодування шкоди, що згодом через декілька хвилин і було ними зроблено. ОСОБА_1 зазначив під час апеляційного розгляду, що дійсно саме він шляхом перерахування грошових коштів володільцям постраждалого в ДТП автомобіля перерахував узгоджену ними суму прямо на місці ДТП.

Наведені обставини у сукупності з тим, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факту керування саме ним даним транспортним засобом на момент ДТП, перебування даного автомобіля у його володінні, хизування тим, що він в багажному автомобілі перевозить вогнепальну нарізну зброю на переконання апеляційного суду беззаперечно свідчить про керування даними транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також невідсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Відсутність доказів відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони також не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 серпня 2022 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 334/1867/22