Справа № 308/4532/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Дабіжа О. А., в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року,
громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Азербайджан, м. Баку, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Азербайджану для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 13.07.2013 року, виданий органом Daxili,
визнано винуватим у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , вартістю 38 676,21 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 коп (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).
Згідно зі змістом постанови, громадянин Азербайджану ОСОБА_3 , який 06.09.2017, через митний пост «Славутич» Чернігівської митниці ДФС на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» ввіз транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 27.03.2022, о 13 год 59 хв, на митному пості «Ужгород - автомобільний» Закарпатської митниці під час здійснення митних формальностей. Цими діями громадянин Азербайджану ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене за ч. 6 ст. 481 МК України.
В апеляційній скарзі захисниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Дабіжа О. А., вказує на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що у протоколі про порушення митних правил відсутні відомості про те, що транспортний засіб було ввезено ОСОБА_4 . Стверджує, що її підзахисний перебував у вказаному автомобілі у якості пасажира, він не є ані його власником, ані користувачем, тому не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення. Більш того, станом на 06.09.2017 ОСОБА_3 не міг ввезти зазначений транспортний засіб, оскільки посвідчення водія він отримав лише 07.09.2018, про що свідчить відповідна копія. Однак, вказаний доказ через об`єктивні причини, суду першої інстанції не наданий. Разом з тим, апелянтка звертає увагу на те, що ч. 6 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019, а отже громадянин Азербайджану ОСОБА_3 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за цією статтею, оскільки у відповідності до вимог ст. 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Крім цього, апелянтка вважає, що строк притягнення її підзахисного до адміністративної відповідальності закінчився ще 06 березня 2018 року. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу порушення митних правил.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниці, адвокатки Дабіжа О. А., та без участі представника митного органу, неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, місце й час розгляду справи; апеляційний суд враховує і те, що адвокаткою Дабіжа О. А. 18 липня 2022 року подано до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисниці.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_3 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Факт перевищення громадянином Азербайджану ОСОБА_4 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу марки марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , вартістю 38 676,21 грн більше ніж на 30 діб, підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил, у якому викладено обставини порушення Агазамановим Ніджатом митних правил (а. с. 1-5); доповідною запискою державного інспектора відділу №2 митного поста «Ужгород - автомобільний» Закарпатської митниці Софілканича Р. С. (а. с. 11, 12); відомостями з обліку транспортними засобами у пунктах пропуску для автомобільного сполучення за період з 01.09.2017 по 10.09.2017 (а. с. 13); даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, з яких убачається, що ОСОБА_3 06.09.2017 через митний пост «Славутич» Чернігівської митниці ДФС на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» ввіз транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , на митну територію України з метою особистого користування (а. с. 14); відповідно до даних з мережі «Інтернет», вартість транспортного засобу, аналогічного до ввезеного ОСОБА_1 становить 5700 злотих (а. с. 15).
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та беззаперечно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор відділу №2 митного поста «Ужгород - автомобільний» Закарпатської митниці Софілканич Р. С., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Так, матеріалами справи чітко встановлено, що ОСОБА_3 ввіз транспортний засіб на митну територію України 06.09.2017, однак станом на 27.03.2022 не вивіз його, чим перевищив граничний термін тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб.
Апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що транспортний засіб було ввезено саме ОСОБА_3 , адже останній перебував у автомобілі у якості пасажира, тому не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 459 та пп.7, 43 ст.4 МК України, суб`єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємства керівники та інші працівники підприємств, які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме, згідно з протоколом про порушення митних правил, який особисто підписаний ОСОБА_4 ; доповідною запискою державного інспектора відділу №2 митного поста «Ужгород - автомобільний» Закарпатської митниці Софілканича Р. С. (а. с. 11, 12); відомостями з обліку транспортними засобами у пунктах пропуску для автомобільного сполучення за період з 01.09.2017 по 10.09.2017 (а. с. 13); даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, з яких убачається, що саме ОСОБА_3 , а не інша особа 06.09.2017 через митний пост «Славутич» Чернігівської митниці ДФС на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» ввіз транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , на митну територію України з метою особистого користування (а. с. 14). З огляду на це, апеляційний суд визнає недоцільними доводи апелянта у тій частині, що ОСОБА_3 був пасажиром, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.
Відхиляючи вказані твердження, апеляційним судом враховано у тому числі і той факт, що відомості про те, що транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 був ввезений на митну територію України з метою особистого користування іншою особою, а не ОСОБА_4 , - у матеріалах справи відсутні, також немає даних про те, що митним органом допущена помилка або неправильно з`ясовані фактичні обставини переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України, які би призвели до неправильного складання протоколу відносно особи, яка не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що у підтвердження цих доводів апелянткою не надано будь-які докази.
Твердження апелянта про те, що посвідчення водія ОСОБА_3 отримав після складання відносно нього протоколу про порушення митних правил, що є підставою для висновку, що він не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд, з огляду на вищевказане, відхиляє, водночас звертає увагу на те, що вказана обставина безумовно не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, висновки якої є правильними та обґрунтованими.
При оцінці тверджень адвокатки Дабіжа О. А. щодо того, що ч. 6 ст. 481 МК України 22.08.2019 викладена в новій редакції і те, що на момент складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 вона не діяла, а тому місцевий суд безпідставно її застосував, тому ОСОБА_1 неможливо притягнути до адміністративної відповідальності за дії, які мали місце 06.09.2017, оскільки у цей період часу такі дії не створювали складу адміністративного правопорушення, - апеляційний суд до уваги не бере і вважає, що вказані твердження жодним чином не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі.
Так, статтею 380 МК України визначено строк тимчасового ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування, який становить один рік, а відповідальність за порушення вказаної норми встановлена статтею 481 МК України, санкція якої залежить від кваліфікації дій особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а саме строку на який перевищено тимчасове ввезення транспортного засобу. Тобто, викладення статті 481 МК України в новій редакції жодним чином не впливає на порядок тимчасового ввезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення у встановлений законом строк, а встановлює лише відповідальність за порушення такого порядку в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.
Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2017 року через пункт пропуску «Славутич» Чернігівської митниці ДФС на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» ОСОБА_3 ввіз транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 у митному режимі «тимчасове ввезення» з метою особистого користування строком до 1 року.
Згідно з ч. 1 ст. 380 МК України, ОСОБА_3 , нерезидент, повинен був вивезти вищевказаний автомобіль за межі митної території України в строк до одного року, тобто до 06.09.2018. Станом на 27 березня 2022 року (день складення протоколу про порушення митних правил) транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , за межі митної території України не вивезено і він продовжує перебувати на митній території України з порушенням строку тимчасового ввезення.
Таким чином з 06.09.2018 почалось порушення виконання обов`язку ОСОБА_3 вивезення автомобіля за межі митної території України, що тим самим утворює триваюче правопорушення, яке є проступком, пов`язаним з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон упродовж певного часу. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винуватою особою або виявлення компетентним органом.
Законом України № 2725-VIII від 16.05.2019 статтю 481 МК України викладено в новій редакції, зміни вступили в дію з 22.08.2019.
Частина 6 статті 481 МК України в редакції від 16.05.2019 передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність у залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_3 до часу складення протоколу - 27.03.2022, своє зобов`язання не виконав, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_3 вчинив саме триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, що в свою чергу свідчить про те, що дії ОСОБА_3 за ч. 6 ст. 481 МК України кваліфіковано правильно й передбачені ч. 1 ст. 467 МК України строки накладення адміністративного стягнення на момент розгляду судом першої інстанції справи про порушення митних правил та прийняття судового рішення не закінчилися.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що за весь період перебування транспортного засобу марки «Opel», моделі «Vectra», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ОСОБА_3 хоча б одного разу звертався до митного органу із відповідною заявою про продовження терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України, документів, підтверджуючих ДТП за участю цього транспортного засобу, обставини непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, не надавав. Тому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що недотримання ОСОБА_3 вимог митного законодавства України унеможливило вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Дабіжа О. А. спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, який очевидно вину у вчиненому не визнає, про що свідчить зміст апеляційної скарги, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації автомобіля є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Дабіжа О. А., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН