Справа № 484/3397/22
Провадження № 3/484/1614/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого - судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко Р.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Філатова І.Л.,

розглянувши справу, яка надійшла до суду 07.10.2022 року з Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 22.03.2019 року органом 4814, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , ФОП; раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.09.2022 року о 08:30 годині здійснювала господарську діяльність в магазині по АДРЕСА_1 без документа дозвільного характеру паспорту прив`язки тимчасової споруди, чим порушила Порядок провадження господарської діяльності, а саме п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.6, 2.7, 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 164 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 фактично свою вину визнала і вказала, що починаючи займатися господарською діяльністю не знала, які документи для цього потрібні, а коли дізналась, була війна і тому вона не могла оформити документи. Укладаючи договір оренди нежитлового приміщення з ОСОБА_3 , вона знала, що документи на це приміщення відсутні.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Філатов І.Л. в судовому засіданні пояснив, що до обов`язків ОСОБА_1 не входило замовлення та виготовлення паспорту прив`язки, оскільки вона не є власником павільйону, а орендує його. Крім того, за відсутність паспорта прив`язки настає адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, тобто за ст.152 КУпАП, а не за ст. 164 КУпАП, якою встановлено відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності. Тому вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Також зазначив, що оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що знала про відсутність документів на споруду, тобто визнала свою вину, то просить врахувати суд, що вона не мала злого умислу, її дії нікому не завдали шкоди, вона має незначний прибуток, позитивно характеризується, має двох неповнолітніх дітей, раніше не вчиняла правопорушень. Вважає, що передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП штраф є занадто великим і просить визнати правопорушення малозначним та закрити провадження у справі з цієї підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто не називаючи конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Об`єкт, на який видається документ дозвільного характеру (далі - об`єкт), - природні ресурси, земельна ділянка, ґрунтовий покрив земельних ділянок, споруда, будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в експлуатацію або проектуються, окрема операція, господарська діяльність певного виду, робота та послуга, а також документи, які використовуються суб`єктом господарювання у процесі проходження погоджувальної (дозвільної) процедури (проектна документація на будівництво об`єктів, землевпорядна документація, містобудівна документація, гірничий відвід.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Пунктами 2.2, 2.3, 2.6, 2.7 Порядку визначено порядок отримання паспорту прив`язки.

Пунктом 2.31 Порядку встановлено, що власники (користувачі) ТС зобов`язані підтримувати належний експлуатаційний стан ТС та відповідного технологічного обладнання, що використовується разом з ТС.

Із протоколу серії ВАВ №460206 від 23.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується саме в здійснення господарської діяльності в приміщенні ТС без паспорту прив`язки ТС, тобто без документів дозвільного характеру.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка має дозвіл на здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, про що свідчить копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Для можливості здійснення зазначеної господарської діяльності ОСОБА_1 21.02.2022 року уклала з ОСОБА_3 договір оренди нежитлового приміщення №1 (павільйону) по АДРЕСА_1 , де і здійснювала свою господарську діяльність, що підтверджується копією зазначеного договору та письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та самої ОСОБА_1 .

Земельна ділянка, на якій розташований павільйон, призначена для будівництва індивідуальних гаражів і належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В. Право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, здійснює господарську діяльність в орендованій ТС без паспорту прив`язки, що не оспорювалось ОСОБА_5 та її захисником.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що укладаючи вказаний договір оренди ТС, вона розуміла, що на вказану споруду взагалі відсутні документи.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, а тому має бути обізнана про порядок здійснення господарської діяльності та встановлену законодавством відповідальність за порушення такого порядку.

Паспорт прив`язки є документом дозвільного характеру для розміщення ТС і лише за його наявності можна здійснювати господарську діяльність в ТС.

ОСОБА_1 , укладаючи договір оренди ТС, мала пересвідчитись, що на ТС оформлено паспорт прив`язки, який фактично є дозволом на розміщення такої споруди. Без такого дозволу вона не мала права здійснювати господарську діяльність в орендованій ТС. Така діяльність і складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд вважає безпідставними твердженням про те, що до обов`язків ОСОБА_1 не входило оформлення паспорту прив`язки, а за його відсутність настає адміністративна відповідальність за ст.152 КУпАП за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, а не за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Так, дійсно до обов`язків ОСОБА_1 не входило виготовлення паспорту прив`язки, однак і використовувати ТС без паспорту і здійснювати в ній господарську діяльність вона не має права. Крім того, її обвинувачують не у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, як власника, а у тому, що вона здійснювала господарську діяльність у ТС без паспорту прив`язки, тобто без документу дозвільного характеру, за що встановлена відповідальність саме ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Сукупність встановлених обставин, підтверджених належними і допустимими доказами, переконує суд у тому, що вина ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно порушила п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.6, 2.7, 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 164 ч.1 КУпАП - провадження господарської діяльності у ТС без документа дозвільного характеру паспорту прив`язки ТС.

Суд не може визнати вказане адміністративне правопорушення малозначним. Доводи захисника суд вважає в цій частині необґрунтованими і недостатніми, адже того нормативно правовими актам встановлюються норми і правила, в тому числі для здійснення господарської діяльності, щоб їх дотримувались, адже лише їх дотримання може забезпечити порядок в суспільстві та комфортне існування кожного члена суспільства. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 розпочала господарську діяльність з порушенням нормативно-правових актів без дозвільних документів ще до війни, коли не існувало жодних перепон для належного оформлення документів.

При накладенні стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Зокрема, суд враховує те, що ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, вперше вчинила правопорушення, розкаялась у вчиненому.

Враховуючи наведене, характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушниці, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 мінімальне стягнення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, оскільки таких не було вилучено.

Крім того, на підставі п. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 30, 33, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП та призначити їй стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: