Справа № 128/580/22
Провадження № 33/801/814/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погодившись із такою постановою суду, ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, яка була зареєстрована у Вінницькому районному суді Вінницької області 23 вересня 2022 року за вхідним номером 16424/22. В апеляційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувану постанову та разом із тим ставить питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, мотивуючи її тим, що у судове засідання його не викликали, поштою копія постанови йому не направлялася, а з її змістом він ознайомився лише 19 вересня 2022 року і в межах десятиденного строку з цього дня подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відсутні з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312881 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом у Вінницький районний суд, що підтверджується його особистим підписом (а. с. 2).

Судова повістка про виклик до суду на 10 травня 2022 року надсилалася ОСОБА_1 16 квітня 2022 року за адресою, зазначеною в протоколі, проте була повернута до суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується відповідними відмітками «Укрпошти» на конверті. (а. с. 16-17).

Контактний номер телефону ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 була ухвалена Вінницьким районним судом Вінницької області 10 травня 2022 року (а. с. 13).

Цього ж дня копія постанови була направлена на поштову адресу ОСОБА_1 , що підтверджується супровідним листом (а. с. 15).

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ст. 294 КУпАП.

За змістом цієї норми постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Отже, ОСОБА_1 було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, у якому було вказано місце розгляду справи за викликом, повістка про виклик до суду та копія постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності йому надсилалися на адресу, яку він вказав при складенні протоколу, проте, як вбачається з відмітки Укрпошти, він був відсутній за вказаною адресою, іншої адреси для листування суду не повідомив. Відтак ОСОБА_1 з 06 квітня 2022 року (з дня складення протоколу про адміністративне правопорушення) до 19 вересня 2022 року (за його твердженням), тобто понад п`ять місяців не цікавився розглядом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, який пропущений ОСОБА_1 більш ніж на 4 місяці з дня винесення оскаржуваної постанови, адже заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б свідчила про неможливість йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на її подання, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, зокрема, якщо у поновленні строку відмовлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета