Справа № 503/1202/22
Провадження №3/503/930/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

14 жовтня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 109276, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 16.09.2022 року близько 20 год 00 хв. на вул. І.Авеличева в м. Кодима словесно погрожував фізичною розправою неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також пошкодив інтернет-мережу абонента ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 шляхом заблокування до нього доступу встановленням паролю доступу, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи своєчасно сповіщалася належним чином у порядку, передбаченому ст. 277-2 КУпАП та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 18.10.2022 року. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останньої від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Диспозиція частини першої статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Висновки

щодо висловлення погроз

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В свою чергу у письмовому поясненні ОСОБА_2 від 19.09.2022 року (а.с.8) зазначено, що «я підійшов до ОСОБА_5 , сказав йому, що не буду з ним спілкуватись, так як не маю такого бажання, у мене з ним розмова коротка, а в разі чого він буде ображати мене, розберусь з ним по своєму, після чого пішов». Зазначене є фактичним запереченням вини у вчиненні ним дій, які інкримінуються ОСОБА_1 у змісті складеного у відношенні неї протоколу про адміністративне правопорушення як наслідки її ухилення від виконання батьківських обов`язків по його вихованню.

В письмовому поясненні неповнолітньому ОСОБА_3 від 19.09.2022 року (а.с.6-7) зазначено, що « ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , під час спілкування з ними по мобільному телефону, погрожували йому фізичною розправою, вживаючи при цьому слова нецензурної лексики, а саме в телефонному режимі йому погрожували фізичною розправою 06.09.2022 року ОСОБА_6 , а 06.09.2022 року в телефонному режимі погрожував йому фізичною розправою ОСОБА_7 ».

В свою чергу у письмовому поясненні ОСОБА_8 від 19.09.2022 року (а.с.6-7) зазначено, що «її син (за змістом пояснення ОСОБА_3 ) дав їй прослухати записи мобільних телефонних розмов із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час яких вони погрожували фізичною розправою сину ОСОБА_11 , висловлюючись нецензурними словами».

Водночас із цим суд відзначає ту обставину, що в матеріалах справи відсутні самі вище вказані записи телефонних розмов, які б суд міг би дослідити під час судового розгляду справи та оцінити дійсний зміст зафіксованих на них подій. При цьому, згадані аудіозаписи, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказами, які за своїм доказовим значенням здатні прямо підтвердити або спростувати наявність відповідних подій.

За відсутності відповідних аудіозаписів телефонних розмов суд не має достовірних доказів про діяння неповнолітнього ОСОБА_2 , а відтак і не має можливості дійти неспростовних висновків про наявність складу правопорушення у діянні самої ОСОБА_1 .

Також суд вважає, що за встановлених судом обставин, а саме існування відповідних аудіозаписів телефонних розмов, лише останні є належними і допустимими доказами відповідних подій, за умов заперечення обставин самої події.

В свою чергу у письмових поясненнях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 25.09.2022 року (а.с.10-13) зазначено, що із ОСОБА_4 сперечався ОСОБА_14 та висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайко. При цьому, дані пояснення не містять в собі зазначення жодних обставин з приводу погроз ОСОБА_2 неповнолітньому ОСОБА_3 .

Таким чином пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не містять в собі підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 словесно погрожував фізичною розправою неповнолітньому ОСОБА_3 , а тому не мають доказового значення для підтвердження відповідної події.

У зв`язку з чим суд вважає, що матеріалами справи не доведено обставини події висловлення погроз.

щодо створення перешкод у користуванні мережею Інтернет

Однак, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 25.09.2022 року (а.с.10-13) зазначено, що про те, що ОСОБА_2 змінив пароль доступу до мережі Інтернет абонента ОСОБА_4 їм відомо з його слів.

Тому пояснення зазначених свідків, які не були очевидцями самих відповідних дій ОСОБА_2 і про обставини події якої їм відомо виключно зі слів ОСОБА_2 , підлягають сприйняттю виключно в поєднанні з поясненнями самого ОСОБА_2 .

Однак, у письмовому поясненні ОСОБА_2 від 19.09.2022 року (а.с.8) зазначено, що «на рахунок запаролення інтернету ОСОБА_15 я нічого сказати не можу, так як нічого подібного не робив, навіть не знаю як це можна зробити». Зазначене є фактичним запереченням вини у вчиненні ним дій, які інкримінуються ОСОБА_1 у змісті складеного у відношенні неї протоколу про адміністративне правопорушення як наслідки її ухилення від виконання батьківських обов`язків по його вихованню.

У зв`язку з чим письмові пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 25.09.2022 року (а.с.10-13) суд не вважає належними, достовірними і самі по собі достатніми доказами на підставі яких суд мав би можливість прийти до неспростовних висновків про дійсні обставини події щодо створення перешкод у користуванні мережею Інтернет.

Згідно ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Зокрема відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначене вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. Тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Керуючись ст. 7, 213, 221, 246-247, 268, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко