Провадження №: 3/752/6504/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 03.08.2022 року о 15 год. 35 хв. в м. Києві по просп. Академіка Глушкова, 70, керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Захисник Мотрюка Д.В. у судовому засіданні просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 погодився пройти огляд у лікаря нарколога, однак з метою складення протоколу поліція відмовилась доставляти ОСОБА_1 до лікарні. Крім того, зазначає що ОСОБА_1 в той день виконував свої трудові обов"язки і поліція йому порадила пройти огляд після виконання своїх трудових обов"язків протягом доби. В подальшому він звернувся до лікаря нарколога, проте останній сказав, що за минуванням двох годин з моменту зупинки, проходити огляд немає сенсу. Крім того, захисник надав відео та аудідокази того, що ОСОБА_1 не відмовлялвся від проходження огляду, а навпаки на голошував на його необхідності.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння. Просив працівників зачекати приїзду його напарника, однак вони не чекали та склали на нього протокол. Крім того, зазначає, що в той день звернувся до лікаря нарколога, щоб пройти огляд на стан наркотичного сп"яніння, однак лікарі йому порекомендували не проходити цей огляд, оскільки з моменту складення протоколу минуло більш ніж дві години. Він телефонував на лінію 102 і наголошував, що не відмовляється від огляду, проте поліція незаконно склала на нього протокол.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в том числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд у передбаченому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився, а причини такої відмови, які наводив водій, на думку суду, не є поважними. Виконання обов"язків по роботі: перевезення товарів, не звільняє водія від виконання вимог п. 2.5 ПДР України. Здійснення дзвінків на лінію 102 та звернення до поліції на місці вже після того як поліція почала складати на ОСОБА_1 протокол, на думку суду, є спробою особи уникнути відповідальності після того як водій допустив порушення ПДР України та усвідомив ступінь відповідальності за вчинене, і також не спростовує допущене ним порушення п. 2.5 ПДР України. Суд вважає, що працівники поліції діяли правомірно, оскільки до початку складення протоколу неодноразово пропонували особі пройти огляд на стан наркотичного сп"яніння відповідно до закону, проте останній відмовлявся.

Крім того, слід вказати, що водій мав право протягом 2-х годин звернутись самостійно для проходження огляду до лікаря нарколога, проте цим правом не скористався.

Вказівки ОСОБА_1 на те, що він звертався в цей день до лікаря-нарколога, але йому відмовили у проходженні огялду, - стороною захисту не підтверджено. Той факт, що ОСОБА_1 звертався до лікаря нарколога на наступний день, проте огляд не пройшов за минуванням тривалого часу з моменту його зупинки: більше однієї доби, - не звільняє водія від відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 496, 20 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко