ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2022 Справа №607/15879/22 Провадження №3/607/7651/2022 м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., розглянувши матеріали справ, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Збараж, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , який проходить військову службу на посаді солдата резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , солдата,
за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, займаючи посаду солдата резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, 19.10.2022 близько 08 год. 30 хв. вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 тривалістю до десяти діб. Вказаними діями військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП. 21.10.2022 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, займаючи посаду солдата резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, 26.10.2022 близько 08 год. 30 хв. вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 тривалістю до десяти діб. Вказаними діями військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП. 27.10.2022 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №607/15879/22 (провадження №3/607/7651/2022) та №607/15884/22 (провадження №3/607/7652/2022) щодо ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою, ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 17-ту год. 14.11.2022 не з`явився, про причини неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, не дивлячись на те, що попереднє судове засідання у даній справі відкладалося за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, беручи до уваги те, що у судове засідання, призначене на 14.11.2022 ОСОБА_1 , не повідомивши причин неявки, не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не надав, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.
Крім того, суд враховує, що відповідно до положень ст.268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-11 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію №3543-ХІІ від 21.10.1993, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території, зокрема, Тернопільської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022 неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться у: протоколах про військові адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.172-11 КУпАП серії ЛВТ №174 та серії ЛВТ №175 від 07.11.2022, складених у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, де викладені обставини вчинення адміністративних правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_1 ; доповіді №6246 від 26.10.2022 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану; доповіді №6268 від 27.10.2022 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про прибуття із самовільного залишення до військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_1 в ППД під час дії воєнного стану; рапортах т.в.о. командира запасної батареї в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 19.10.2022 та 26.10.2022 згідно яких 19.10.2022 о 08 год. 30 хв. та 26.10.2022 о 08 год. 30 хв. було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 ; рапортах т.в.о. командира запасної батареї в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 21.10.2022 та 27.10.2022, згідно яких солдат ОСОБА_1 21.10.2022 та 27.10.2022 після самовільного залишення частини прибув у розташування частини та приступив до виконання службових обов`язків; витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_2 від 25.02.2022 №38, згідно якого солдат ОСОБА_1 з 25.02.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення; витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_2 від 10.10.2022 №256 згідно якого військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , який 07.10.2022 самовільно не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що 10.10.2022 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 та з 10.10.2022 зарахований на усі види забезпечення; мобілізаційному розпорядженні, виданому на ім`я ОСОБА_1 , 1985 року народження.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому судом приймаються до уваги. На думку суду, такі докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.
Таким чином, приходжу до висновку про наявність в діях військовослужбовця ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Зібрані у справі докази не дають суду підстав для визнання вчинених військовослужбовцем ОСОБА_1 військових адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11 КУпАП, малозначними та звільнення його від адміністративної відповідальності. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно ст.17 КУпАП у справі також не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

При прийнятті рішення, суд також враховує й те, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом взяти участь в судовому засіданні та надати суду пояснення та/або заперечення щодо викладених у складеному щодо нього протоколі обставин.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, дані про особу останнього, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , ступінь вини, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст.36 КУпАПадміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому ч.4 ст.172-11 КУпАП. Для застосування іншого виду адміністративного стягнення, яке є більш суворим, достатніх підстав не убачається.

На думку суду застосування такого заходу буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.33-35, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №607/15879/22 (провадження №3/607/7651/2022) та №607/15884/22 (провадження №3/607/7652/2022) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-11 КУпАП, об`єднаній справі присвоїти №607/15879/22.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі двісті дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять) гривень.
CуддяІ. М. Царук