Справа № 136/1195/22
провадження №3/136/476/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, працюючого в ФГ Україна на посаді механізатора с. Стара Прилука, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП після доопрацювання на виконання вимог постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 25.07.2022.

Відповідно до вказаного судового рішення від 25.07.2022 було констатовано, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №024975 від 02.07.2022 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складено із порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки висунуте ОСОБА_1 обвинувачення не відповідало диспозиції статті 130 ч.1 КУпАП, оскільки його було звинувачено у тому, що 02.07.2022 о 15 год. 03 хв. по вул. Миру, в с. Нова Прилука, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, виявив бажання проходити перевірку на місці зупинки за допомогою алкотестера 6810, а повторно в лікувальному закладі показники позитивні, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав, просив суд провадження у справі закрити, оскільки працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, не забезпечено відібрання у нього біологічного середовища на чому він категорично наполягав в медичному закладі, оскільки був не згоден із показниками технічних приладів, який йому надали вже із вставленим мундштуком, на що наголошував, отож його показники не відповідають дійсності, а іншого не забезпечили, спиртних напоїв він не вживав та не вживає в силу своєї роботи.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів, а також передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як було встановлено судом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ N 024975 від 02.07.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні п. 2.9.а Правил дорожнього руху (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 висунуто обвинувачення про те, що 02.07.2022 о 15 год. 03 хв. по вул. Миру, в с. Нова Прилука, він, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, виявив бажання проходити перевірку на місці зупинки за допомогою алкотестера 6810, а повторно в лікувальному закладі показники позитивні.

Згідно положень ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом саме у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції а так само відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Особливе значення об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення обумовлене тим, що воно структурно входить в основу відповідальності, визначає її межі, є умовою правильної кваліфікації та розмежування інших правопорушень та становить частину складу адміністративного правопорушення.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

За наслідками перевірки протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 024975 складеного уповноваженою особою поліції було встановлено, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення не містять об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке йому висунуте за ч.1 ст.130 КУпАП на що було звернуто судом увагу у постанові Липовецького районного суду Вінницької області від 25.07.2022.

В порушення п.3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерство внутрішніх справ України, від 07.11.2015 № 1395, органом поліції не було проведено відповідних дій щодо повернутого протоколу про адміністративне правопорушення та усунення вказаних судом недоліків на виконання вимог суду щодо недотримання приписів ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повернуто до суду в первісному стані.

Так, відповідно до ст. 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Водночас особа, яка склала матеріали фактично поклалась на розсуд суду щодо встановлення усіх ознак складу адміністративного правопорушення, зазначення об`єктивної сторони у фабулі висунутого особі обвинувачення, тим самими надав можливість суду обирати їх з - поміж викладених ним фактичних обставин.

Проте, таке є недопустимим у світлі того, що суд змушений буде самостійно уточнювати фабулу обвинувачення, усуваючи певні розбіжності, суперечності та неточності, які наразі мають місце, а таке створює загрозу перебирання на себе функцій сторони обвинувачення, а як наслідок, і загрозу порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ. 1950) у частині дотримання принципу рівності сторін і змагального процесу, бо за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед безстороннім судом, а, навпаки, вона змушена буде захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом і підтримується.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що не зазначення об`єктивної сторони правопорушення, яке висунуте особі, висунутих порушень ПДР, що не відповідають суті правопорушення, вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак суд дійшов висновку, що для детальної відповіді на кожен аргумент особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не має потреби, оскільки встановлені обставини виключають відповідальність особи за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 276, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН