Номер провадження: 33/813/1121/22
Номер справи місцевого суду: 522/6278/22
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., адвоката Кавацюк О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

З вказаної постанови вбачається, що 11 квітня 2022 року о 19:15 год., ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес Бенц Е-230», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Слєпньова, 4 у м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор бодікам 471563 та 474924, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)судом першої інстанції не були взяті до уваги заперечення на протокол серії ААД№092643 від 11 квітня 2022 року та не були відображені у постанові. Так протокол був складений з порушеннями законодавства, а саме: відсутні підписи свідків, місце їх мешкання та їх пояснення, що є обов`язковим елементом;

2)в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності про роз`яснення та ознайомлення останнього з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, крім того відеозапис також не містить підтвердження того, що ОСОБА_1 працівниками поліції були роз`ясненні права;

3)в протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості, що суперечать змісту заповненого протоколу;

4)ОСОБА_1 не заперечує факту знаходження за кермом, однак він нікуди не їхав, лише сидів у своєму транспортному засобі та слухав музику, спілкувався по телефону з друзями, спав;

5)Пояснення свідків на камеру не є правдивими, оскільки вони знаходились дома та не могли бачити того, що саме ОСОБА_1 газував, а не інший транспортний засіб.

6)Наявні у справі відеозаписи містять лише відомості, які підтверджують перебування (сидіння) ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на водійському сидінні власного автомобіля.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Кавацюк О.В., яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 092643 від 11.04.2022 року з якого вбачається, що 11.04.2022 року о 19:15 год. в м. Одеса по вул. Слєпньова, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E 230», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій проходити відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Body Cam 471563 та 474924, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-відеозапис, з якого вбачається, що 11.04.2022 року о 19:33 год. поліцейський підійшов до транспортного засобу «Mercedes-Benz E 230», державний номерний знак НОМЕР_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Працівник поліції сказав, щоб ОСОБА_1 вийшов із транспортного засобу, однак останній почав чинити опір працівникам поліції, за що ОСОБА_1 було витягнуто із автомобіля та надягнуто йому кайданки. З відеозаписів, вбачається, що майже весь час поряд з працівниками поліції були два свідки сусіди ОСОБА_2 , які пояснили, що останній щось відмічав із другом, випивали. Потім сусіди почули, що реве мотор машини та вибігли на вулицю. Побачили, що транспортний засіб стоїть криво на бордюрі, задні колеса крутяться, спочатку подумали, що водій розбився, оскільки він тримав ногу на педалі газу, а сам лежав на кермі. Один із сусідів, підійшов та витягнув ключі із машини, віддав їх своїй доньки. Сусідка пояснила, що боялась витягнути ключі, оскільки транспортний засіб сильно газував, та вона боялася, що машина може її переїхати, якщо почне рухатись. Далі працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою приладу «Драгер» на що останній нецензурною лайкою сказав, що відмовляється. Потім працівниками поліції було вдруге запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці, або проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповів, що не бачить в цьому сенсу, тому відмовляється. Працівниками поліції був складений адміністративний протокол та зачитаний ОСОБА_1 вголос. Від підпису у протоколі він відмовився. Весь час ОСОБА_3 поводив себе агресивно та постійно висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.3 наведеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Довід апеляційної скарги про те, що пояснення свідків на камеру не є правдивими, оскільки вони знаходились дома та не могли бачити того, що саме ОСОБА_1 газував, а не інший транспортний засіб не заслуговують на увагу, оскільки спростовується наданим відеозаписом події та поясненнями очевидців, які надавались на питання поліцейських, які апеляційний суд визнає достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 11.04.2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, відобразили його у протоколі про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також ОСОБА_1 вказував на те, що в протоколі відсутні підписи свідків, місце їх мешкання та їх пояснення, що є обов`язковим елементом, однак Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що після цих змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 471563 та 474924, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 11.04.2022 року на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на пристрої «Драгер» та у медичному закладі відмовився, співробітник поліції роз`яснив ОСОБА_1 про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, особу сповіщено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи в суді. Особистих пояснень ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги заперечення ОСОБА_1 на протокол серії ААД№092643 від 11.04.2022 року та не були відображені у постанові, не заслуговують на увагу з огляду на те, що апелянт не надав до суду першої інстанції, а також до суду апеляційної інстанції доказів того, що він звертався зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 11.04.2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова