Справа № 145/1173/22
Провадження №3/145/894/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 р. смт. Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Вальчук В.В. , розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №2 ВІнницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем в ТОВ"Гніванський гранітний кар`єр", українця, громадянина України, за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Тиврівського районного суду з ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 на протязі тривалого часу не виконує батьківські обов`язки відносно м/л доньки ОСОБА_2 , 2010р.н., а саме не займається вихованням та нічим не допомагає, чим порушив вимоги ст.150 СК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він займається вихованням дитини, однак через невиплату заробіної плати на роботі не має фінансової можливості повністю забезпечувати всім необхідним дитину, однак намагається знаходити вихід з даної ситуації.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Чинним законодавством України про адміністративні правопорушення, а саме ст.245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Зазначена справа не оформлена таким чином, щоб були виконані зазначені вимоги закону.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП, що передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

В свою чергу, неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

При цьому, суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо. Суб`єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення від 22.09.2022 року серії ВАВ №427947, в ньому не вказано та не розкрито суті адміністративного правопорушення, а саме не зазначено конкретні обставини порушення: в чому саме полягало невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по відношенню до його неповнолітньої доньки та не конкретизовано, які саме необхідні умови життя та розвитку дитини не забезпечено, в чому саме це виражалося і які наслідки настали. Крім того, факт не виконання батьківськиї обов`язків щодо виховання дитини нічим не підтверджений крім зазначення про це в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП одним із елементів складу адміністративного правопорушення є вина правопорушника у формі умислу чи необережності.

У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено в чому проявилось неналежне виховання дитини, також в протоколі не зазначена форма вини ОСОБА_1 та чи є між неналежним вихованням дитини та наслідками (які також не вказані в протоколі) причинний зв`язок.

Таким чином, в протоколі не міститься всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, в тому числі негативних наслідків, які настали внаслідок неналежного виховання дитини.

Будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у справі відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч.3 цієї ж статті, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 245, 247, 251, 254, 256, 257, 268, 278, 280 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 ча до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. В. Вальчук