Справа № 307/3895/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Коструба В. В.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, 28 жовтня 2021 року, о 16 годині 40 хвилин, у с. Вільхівці, по вул. Шобея, Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Тойота RAV-4", номерний знак НОМЕР_1 , під час здійснення маневру обгону, не вибрала безпечну швидкість руху, не впоралася з керуванням, у результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила приписи п. п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Коструб В. В. вважає, що постанова суду є незаконною, тому просить її скасувати. Апелянт стверджує, що вини у діях водійки ОСОБА_1 немає, оскільки при обгоні вона не порушувала правила дорожнього руху, позаяк на цій ділянці дороги взагалі відсутні будь-які розмежувальні знаки, які встановлюють заборону обгону, немає у тому числі дорожньої розмітки, яка б вказувала на заборону здійснення маневру обгону. Зазначає, що місцевим судом не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів у конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження виявлені і зафіксовані на схемі місця ДТП. Зокрема, поза увагою суду залишились при наведених обставинах дані щодо ділянки дороги та черговості обгону і заїзду, у подальшому і розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги. На думку апелянта, судом першої інстанції не досліджено і не оцінено належним чином показання свідка, який був очевидцем цієї дорожньо-транспортної пригоди. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №089357, 28 жовтня 2021 року, о 16 годині 40 хвилин, у с. Вільхівці, по вул. Шобея, Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Тойота RAV-4", номерний знак НОМЕР_1 , під час здійснення маневру обгону, не вибрала безпечну швидкість руху, не впоралася з керуванням, у результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила приписи п. п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 своїми підписами у протоколі засвідчила, що зі змістом документу ознайомлена, копію його отримала, відомості щодо її особи внесені правильно.

Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються приєднаною до матеріалів справи схемою місця ДТП від 28.10.2021, з якою ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 ознайомились і своїми підписами засвідчили, що зі змістом схеми вони ознайомлені ( а. с. 2).

У вищевказаній схемі відображено місце ДТП, а також пошкодження, які отримали обидва транспортні засоби - учасники дорожньо-транспортної пригоди. Зі схеми місця ДТП також убачається, що така складена поліцейським - старшим лейтенантом Голубкою В. І., дані про пошкодження транспортних засобів підтверджено учасниками ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 2).

Згідно з рапортом інспектора поліції Біланича А. М. від 28.10.2021, 28.10. 2021 о 16:41 год, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: у с. Вільхівці, Тячівського району Закарпатської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки "Тойота RAV-4", номерний знак НОМЕР_1 , та "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 3, 4).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №573441, убачається, що водійку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази, апеляційний суд враховує і те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при їх збиранні та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши вищевказані докази, вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та узгоджується з вимогами закону.

Також під час розгляду справи не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейський Габор С. В. був упереджений під час складання протоколу за ознаками передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи схеми місця ДТП чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

На переконання апеляційного суду, підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які у суді першої інстанції під час розгляду справи дали свої пояснення з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди, - відсутні, оскільки вказані особи були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, попереджені про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, їх пояснення є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №089357 зазначено, що ОСОБА_1 порушили вимоги п. п. 13.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 12.1 ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Сукупність доказів, які наявні у матеріалах справи свідчать про те, що ДТП відбулась саме внаслідок порушення водійкою ОСОБА_1 вимог, передбачених п. п. 13.1, 12.1 ПДР України.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пояснень потерпілої та свідка події, які вони надали під час розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Тойота RAV-4", номерний знак НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не враховувала дорожню безпечну обстановку, відтак скоїла зіткнення з автомобілем марки "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є недотримання водійкою ОСОБА_1 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд встановив, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував фактичні обставини справи та безпідставно визнав, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення - слід вважати непідтвердженими, оскільки винуватість її у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених судом першої інстанції, та перевірених апеляційним судом доказів.

Твердження апелянта про те, що при обгоні ОСОБА_1 не порушувала правила дорожнього руху, позаяк на ділянці дороги, де трапилась ДТП, взагалі відсутні будь-які розмежувальні знаки, які встановлюють заборону обгону, немає у тому числі дорожньої розмітки, яка б вказувала на заборону здійснення маневру обгону, на переконання апеляційного суду є такими, що жодним чином не впливають на висновок місцевого суду про порушення ОСОБА_1 вищевказаних правил дорожнього руху.

Так, матеріалами справи безумовно підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , рухаючись головною дорогою у попутному напрямку позаду автомобіля марки "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 , не помітила увімкнений потерпілою ОСОБА_2 покажчик повороту, перевищуючи швидкість та обганяючи вказаний автомобіль, не дотрималась безпечної дистанції, яка могла б дозволити зупинити транспортний засіб вчасно без зіткнення із автомобілем попереду, не впоралась із керуванням, у результаті чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, сумнівів у тому, що дорожньо-транспортна пригода трапилась не через дії потерпілої ОСОБА_2 , а саме внаслідок порушення правил дорожнього руху водійкою ОСОБА_1 , у апеляційного суду не виникає.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно дослідив, а відтак належним чином перевірив та взяв до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка дорожньо-транспортної пригоди - громадянина ОСОБА_3 , які під час судового засідання підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 28 жовтня 2021 року, у с. Вільхівці, по вулиці Шобея, вона їхала автодорогою на автомобілі марки "Мерседес Спрінтер" та увімкнула лівий покажчик повороту, оскільки повертала до себе у двір. Коли почала здійснювати маневр повороту, з її автомобілем зіткнувся автомобіль, що їхав позаду неї.

Окрім цього, свідок ОСОБА_3 також підтвердив, що був очевидцем ДТП, яка мала місце 28 жовтня 2021 року, о 16 годині 40 хвилин, у с. Вільхівці, по вул. Шобея, Тячівського району Закарпатської області. У цей час він стояв на вулиці та бачив, як автомобіль марки "Мерседес Спрінтер", з увімкненим лівим покажчиком повороту, з`їжджав з головної дороги, автомобіль марки "Тойота RAV- 4", який рухався позаду нього на великій швидкості, здійснив зіткнення з автомобілем "Мерседес Спрінтер", оскільки водій цього автомобіля не побачив, що автомобіль марки "Мерседес Спрінтер", здійснює маневр повороту.

Враховуючи те, що пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка події ОСОБА_3 , які є послідовними та логічними, повністю узгоджуються з іншими відомостями, які містяться у матеріалах справи, а саме з тими, які внесені до протоколу про адміністративне правопорушення та відображені у схемі місця ДТП тощо, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що місцевим судом залишено поза увагою дані відносно ділянки дороги та черговості обгону і заїзду, а також не досліджено належним чином показання свідка.

Апеляційний суд вважає, що встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, у якій вона відбулася, розміщення транспортних засобів, що зафіксовані у схемі місця ДТП, характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, напрямок руху автомобілів, а також характер дій обох учасників пригоди, вказує на те, що водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Тойота RAV-4", номерний знак НОМЕР_1 , не дотримуючись вимог п. п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, допустила зіткнення з автомобілем марки "Мерседес Спрінтер", номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується поясненнями потерпілої та свідка події, схемою місця ДТП, та локалізацією пошкоджень на автомобілях.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його скоєнні.

З матеріалів справи убачається, що місцевий суд не порушив вищевказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 щодо порушення нею Правил дорожнього руху України.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду апеляційної скарги апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Коструб В. В., залишити без задоволення.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської від 21 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН