Справа № 465/7276/21 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 33/811/1083/22 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 486 грн 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 02 вересня 2021 року о 17:19 год. у м. Львові на вул. Пулюя, 40 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ DAEWOO Sens ТІ3110», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager» та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

На постанову судді Карвацький Ф.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Також допитаний свідок ОСОБА_2 підтвердив, що він не відмовлявся від огляду у медичному закладі. Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що не пригадує, чи відмовлявся ОСОБА_1 від огляду в медичному закладі. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, а їх письмові пояснення не можна вважати належними доказами, оскільки такі диктувались поліцейським.

Зазначає, що докази, які наявні у матеріалах справи не підтверджують факт його керування транспортним засобом у час зазначений в протоколі.

Звертає увагу на те, що поліцейські не виписали направлення на огляд до медичного закладу, що є порушенням.

У судове засідання 05.10.2022 ОСОБА_1 не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подав. Про судове засідання, призначене на 05.10.2022 ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Неявку ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції суд розцінює, як таку що спрямована до затягування розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без його участі.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був добре обізнаний про перебування у провадженні Львівського апеляційного суду його апеляційної скарги. Слід також звернути увагу і на той факт, що ОСОБА_1 не заявив жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи, як і не повідомили суд про неможливість прибуття до суду. Тому враховуючи строки розгляду апеляційної скарги визначені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності із врахуванням доводів апеляційної скарги та тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 02 вересня серії ААБ № 273369 (а.с. 1);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків. Проходження огляду запропоновану у зв`язку виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів тіла (а.с.5);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі (а.с. 7-8);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, у присутності двох свідків (а.с. 4);

показаннями свідка ОСОБА_3 у суді першої інстанції, який пояснив, що був учасником ДТП, яке мало місце 02 вересня 2022 року на вул.. Пулюя у м. Львові. У водія автомобіля, з яким відбулось зіткнення, ОСОБА_1 були помітні явні ознаки алкогольного сп`яніння та був сильний запах алкоголю з порожнини рота.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Працівник поліції у присутності двох свідків пропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, однак ОСОБА_1 чітко відмовився від огляду в присутності свідків.

При цьому апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що письмові пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки такі писалися під диктовку поліцейського, як безпідставні, оскільки на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, як працівник поліції у присутності двох свідків ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився. А тому, на думку апеляційного суду, зазначені пояснення є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та іншими доказами та сумнівів не викликають.

Твердження в апеляційній скарзі, що працівники поліції не виписали направлення на огляд до медичного закладу та не вручили його ОСОБА_1 апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Відповідно до ч.2. ч.3, ч.4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З викладених вимог закону вбачається, що лише у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки, або незгоди із результатами такого огляду, та надання згоди особи на проведення огляду в медичному закладі, працівник поліції повинен доставити водія до медичного закладу для проходження огляду, та виписати направлення на такий огляд.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі, відтак у працівників поліції не виникало обов`язку виписувати направлення на огляд. Разом з тим, оформлення направлення на огляд після складання протоколу не можна вважати таким, що є безумовною підставою для скасування постанови.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах