Справа № 297/494/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Відповідно до змісту постанови, 27.02.2020, о 20 год 10 хв, у м. Берегово по вул. Чернишевського, ОСОБА_1 керував мотоблоком, без реєстраційного номеру, в стані алкогольного сп`яніння. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення вимог передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження. Апелянт стверджує, що судове засідання у місцевому суді відбулося без його участі, до того ж, про дату, час та місце розгляду справи його повідомлено не було. При цьому зазначає, що копію оскаржуваної постанови від 18 травня 2020 року отримав 03 березня 2021 року. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 вважає, що був позбавлений права своєчасно оскаржити судове рішення. Крім того, на думку апелянта, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція). При цьому, стверджує, що поліцейські провели огляд з використанням приладу Drager Alcotest 6810, який виявив у видихуваному водієм ОСОБА_1 повітрі алкоголь. На думку апелянта, проведення огляду на стан сп`яніння у такий спосіб жодним нормативним актом не передбачено. Окрім того, вважає, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також апелянт вказує, що не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом, а його автомобіль останні не затримували, що свідчить про відсутність вини у його діях. На думку ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення складено без участі свідків та з порушенням приписів Інструкції. В обґрунтування цього апелянт стверджує, що українською мовою не володіє, а тому, відповідно до вимог Інструкції, матеріали адміністративного правопорушення слід було оформляти за участю перекладача. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, при цьому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд визнає слушними доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення враховуючи такі обставини.

З оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи відбувся 18.05.2020 за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що місцевий суд надсилав ОСОБА_1 повістки про виклик до суду. Також апеляційний суд враховує, що відомості, які свідчать про те, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк надіслана копія оскаржуваної установи - також вістуні. Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №388797, 27.02.2020, о 20 год 10 хв, у м. Берегово по вул. Чернишевського, ОСОБА_1 керував мотоблоком, без реєстраційного номеру, в стані алкогольного сп`яніння. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом документу ознайомився, відомості щодо його особи внесено правильно, копію документу отримав.

Роздруківкою приладу «Драгер» підтверджується, що на момент проходження огляду водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом - 1, 98 % проміле. Вказана роздруківка підписана працівником поліції Сюч В. В. та водієм ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Сюч В. В. був упереджений під час направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказується в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Сюч В. В. у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник патрульної поліції діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 на момент зупинки та спілкування з працівником поліції перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд констатує, що факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується беззаперечними та належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, роздруківкою приладу «Драгер» та іншими, які у своїй сукупності повністю підтверджують факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд ухвалив оскаржувану постанову без надання можливості апелянту реалізувати своє право на захист, - апеляційний суд вказані твердження до уваги бере, при цьому вважає, що такі жодним чином не впливають на правильність висновків місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

Твердження апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився начебто всупереч Інструкції, адже поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування з використанням приладу Drager Alcotest 6810, що не передбачено жодним нормативним актом, - такі, на переконання апеляційного суду є недоцільними, тому їх до уваги не слід брати з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Пунктом 7 розділу II Інструкції передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Матеріалами справи підтверджується, що огляд ОСОБА_1 проводився поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, а саме: приладу «Alcotest Drager 6810», показник якого після проведення тесту мав цифровий показник більше 0,2 проміле та складав 1,98 % проміле.

Відповідно до п. п. 3, 5 розділу 2 Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно зі ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Медичний виріб Drager Alcotest 6810 зареєстрований в Україні у встановленому порядку і внесений до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно зі Свідоцтвом про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10 лютого 2010 року, Назва ВМ: Прилади електродіагностичні Alcotest 7410 Plus com. Alcotest 6510, Alcotest 6810. Виробник: Drager Safety AG & Co.KGaA, Germany. Свідоцтво дійсне до 10 лютого 2015 року.

Відповідно до листа заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 992 від 11 грудня 2014 року використання медичних виробів: приладів електродіагностичних, зокрема Alcotest 6810, які були завезені в Україну, придбані споживачем та введені в експлуатацію протягом часу дії Свідоцтва про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10 лютого 2010 року, після закінчення дії означеного Свідоцтва є можливим за умов дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки.

Згідно із сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, міжповірочний інтервал приладу Драгер Drager Alcotest 6810 становить один рік.

Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/3235, чинного до 27 травня 2022 року, газоаналізатор Alcotest 6810, зав. № ARBL - 0880 виробник Drager Safety AG and Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, убачається, що останнє калібрування приладу проводилось 03.06.2019, а проходження огляду на стан сп`яніння проводилося 27 лютого 2020 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6810.

Таким чином, поліцейським правомірно застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є допустимими доказами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилось всупереч встановленій законом процедурі, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, такими, що спрямовані виключно на ухилення апелянта від адміністративної відповідальності. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи свідчать про те, що працівники поліції діяли у відповідності до підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок та процедуру проведення огляду, зокрема такими.

Отже, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією.

Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується, що на момент зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , у поліцейського були сумніви щодо тверезості стану водія. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 добровільно погодився, зауважень щодо результатів тестування приладом «Драгер» не висловлював. При цьому, жодних даних, які можуть свідчити про неправомірність дій поліцейських чи порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на захист, апелянтом не додано ні під час розгляду справи місцевим судом, ні до апеляційної скарги.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність вини у його діях, є такими, що не заслуговують на увагу, адже такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував. Тому, документи у апелянта не вилучалися, а тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.

Жодних переконливих доказів про те, що ОСОБА_1 не роз`яснено зміст протоколу, адже українською мовою він не володіє, при цьому, послуги перекладача поліцейські водію не забезпечили,- у матеріалах справи немає, їх апелянтом не долучено під час розгляду справи у суді першої інстанції та не додано і до апеляційної скарги. Тому, доводи у цій частині є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33- 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН