Справа № 138/1518/22
Провадження № 33/801/850/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Литвина С.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496,20 гривні.

У постанові суду зазначено, що 11.07.2022 о 01 год. 20 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів Подільський - Отач» на напрямку «в`їзд в Україну», виявлено гр. ОСОБА_1 , який 24.02.2022 близько 15 год. 00 хв. незаконно перетнув державний кордон України з території України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Маяки Удобне - Паланка», а саме без дозволу відповідних органів влади, (про що свідчить витяг з ПС «Ризик» ГАІС «ГАРТ-1), чим порушив вимоги п. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що наявність складу адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджуються доказами, що містяться у матеріалах справи.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріалами справи не доведено той факт, що ОСОБА_1 24.02.2022 перетнув державний кордон України без дозволу відповідних органів влади.

Також скаржником зазначено, що він мав право на перетин державного кордону України після 24.02.2022 на підставі пенсійного посвідчення, відповідно до якого він є інвалідом 3 групи.

Водночас, заявник у апеляційній скарзі зазначає, що він перетнув державний кордон за внутрішнім паспортом та на його запитання працівнику прикордонної служби отримав відповідь, що відмітка про перетин кордону ставиться лише у закордонному паспорті.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що невстановленими залишились обставини невнесення відомостей в базу даних при перетині кордону скаржником 24.02.2022 в пункті пропуску.

Крім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому 20.10.2022 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій також зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник Державної прикордонної служби України у судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін постанову суду першої інстанції, при цьому надав відповідні пояснення.

Заслухавши пояснення представника Державної прикордонної служби України, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження заявник зазначає, що повістку про судове засідання він не отримував, а тому не був повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку. Також останній зазначив, що він не отримував копію оскаржуваної постанови.

Вказані обставини щодо відсутності доказів отримання заявником копії оскаржуваної постанови підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №157971 від 11.07.2022, 11.07.2022 о 01 год. 20 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів Подільський - Отач» на напрямку «в`їзд в Україну», виявлено гр. ОСОБА_1 , який 24.02.2022 близько 15 год. 00 хв. незаконно перетнув державний кордон України з території України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Маяки Удобне - Паланка», а саме без дозволу відповідних органів влади, (про що свідчить витяг з ПС «Ризик» ГАІС «ГАРТ-1), чим порушив вимоги п.1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Щодо обставин перетину державного кордону України з території України в Республіку Молдова, які мали місце саме 24.02.2022, ОСОБА_1 повідомив особисто, що підтверджується його письмовими поясненнями, а також відеозаписом.

Як вбачається із Звіту за результатами пошуку БД 2.1, сформованого 11.07.2022, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 здійснив в`їзд на територію України 13.02.2022, після чого здійснив повторний в`їзд 11.07.2022, при цьому будь яких відомостей про виїзд останнього за межі кордону України за вказаний проміжок часу (з 13.02.2022 по 11.07.2022) даний витяг не містить.

Частиною першою статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частинами першою - четвертою статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль» передбачено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортних, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Статтею 9 Закону України «Про державний контроль» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно зі статтею 12 вказаного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено. Пунктом 3 вказаного Указу передбачено, що у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану тимчасово на період його дії можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України.

Відповідно до п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Статтею 3 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про пункти пропуску через українсько-молдовський державний кордон і спрощений пропуск громадян, які проживають у прикордонних районах від 11.03.1997, яка набрала чинності 12.08.1997 передбачено, що громадяни України і Республіки Молдова, які постійно проживають в адміністративних прикордонних районах, перетинають державний кордон у спрощеному порядку пішки, на велосипедах, на особистому транспорті за внутрішніми паспортами з відміткою органів внутрішніх справ про постійне проживання в населених пунктах цих районів. Діти віком до 16 років повинні бути вписані в паспорт одного з батьків і мати свідоцтво про народження. Перетинання державного кордону в спрощеному порядку здійснюється через пункти пропуску в межах адміністративного району проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також факт проживання останнього за вказаною адресою підтверджується самим правопорушником у його заяві від 20.10.2022 про розгляд справи у його відсутність.

Отже, враховуючи ту обставину, що перетин державного кордону України за внутрішнім паспортом передбачено лише для осіб, які постійно проживають в адміністративних прикордонних районах, ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в м. Дніпро, не мав права на перетин кордону за вказаним документом у зазначеному ним пункті пропуску.

З урахуванням наведеного вище, посилання скаржника на правомірність перетину ним державного кордону за внутрішнім паспортом у зазначеному ним пункті пропуску, є безпідставним.

Жодних доказів на підтвердження перетину гр. ОСОБА_1 державного кордону України за наявності дозволу відповідних органів влади, останнім до матеріалів справи до додано.

Також, в обґрунтування апеляційної скарги заявником зазначено, що він мав право на виїзд за кордон України на підставі пенсійного посвідчення відповідно до якого має інвалідність 3 групи.

Однак, вказане посилання заявника судом до уваги не приймається, з огляду на наступне.

Порядок перетинання громадянами України державного кордону визначається Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57.

Так, станом на 24.02.2022 момент вчинення правопорушення вказані правила будь яких відомостей про можливість та порядок перетину державного кордону України особами з інвалідністю не містили.

Крім того, наявність пенсійного посвідчення без пред`явлення особою документів, передбачених Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 №57 та Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», не дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з якого вбачається, що останній підтвердив факт перетину ним державного кордону саме 24.02.2022.

Крім того, судом також враховується те, що ОСОБА_1 дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та щодо не внесення відповідних відомостей про перетин кордону (на чому останній наголошує), не оскаржувались, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не надано.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів у справі не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди заявника апеляційної скарги з оскаржуваною постановою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на виконання вимог статті 245 КУпАП у повній мірі дослідив усі докази в їх сукупності, надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною першою статті 204-1 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 204-1 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу, прийшов до правильного висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції частини першої статті 204-1 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 204-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, відповідає положенням ст.ст. 33-35КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук