запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/489/22Головуючий у 1-й інстанції Салтан Л.Г.
Єдиний унікальний №337/1479/22Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Козлова Олександра Юрійовича на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 01.05.2022 року о 16 год. 20 хв. в м.Запоріжжя на перехресті вул.Рубана та вул.Хортицьке щосе, біля будинку №42а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник Козлов О.Ю. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості щодо обставин керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом.

Відеозапис події переривається в тому числі за ініціативою працівника поліції, який проводив відео фіксацію, та містить декілька різних за часом файлів від 01.05.2022 року з 16:15:24 по 16:30:24, з 16:30:24 по 16:34:00, з 17:10:27 по 17:23:03. На думку апелянта це суперечить вимогам п. 5 розділу II Інструкції №1026, який фактично вимагає від працівника поліції безперервну фіксацію події та забороняє поліцейському примусове виключення відео регістратора. Відеозапис не містить визначення поліцейським ознак сп`яніння.

Направлення на огляд складено особою, яка ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я не направляла.

Відносно акту огляду, то він не містить необхідних реквізитів будь-якого документу, відсутня дата та місце складання, порядкового номеру алкотестера Драгер 6820, він також складений особою, яка огляд не проводила та й пройти його не пропонувала.

Ненадання ОСОБА_1 права надати пояснення та зауваження на протокол, нероз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП є порушенням права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки такими діями ОСОБА_1 був позбавлений можливості захищатися у передбачений КУпАП спосіб.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Козлов О.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені повісткою 31 серпня 2022 року та додатково шляхом здійснення виклику по телефону, а тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП ОСОБА_1 та його захисника неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, постанову судді та апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №267958 від 01.05.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, від пояснень по суті порушення останній відмовився, зі змістом протоколу ознайомився та його копію отримав;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.05.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 01.05.2022 року о 16 год. 30 хв. направлявся на огляд в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. Огляд у закладі охорони здоров`я не проведено у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від його проходження;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів та зазначено, що огляд за допомогою Alcotest Drager 6820 не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження;

- відеозаписом долученого до матеріалів справи, зі змісту якого об`єктивно вбачається рух транспортного засобу та процедуру відмови водія від запропонованого огляду у медичному закладі, а потім, через незначний час, на місці та знову у медичному закладі; при цьому ОСОБА_1 висловлює небажання пройти огляд на стан сп`яніння на неодноразові пропозиції, посилаючись на те, що через дві години пройде огляд самостійно. Повідомляв, що на нього вже був безпідставно складений такий самий протокол, що перебуває на розгляді. ОСОБА_1 поводився агресивно та неадекватно, підвищував голос, жестикулював руками, проявляв неповагу до поліцейських, погрожував своїми впливовими зв`язками.

Таким чином, порушення процедури огляду та фіксації відмови особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, в результаті розгляду встановлено не було.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, є необґрунтованими і повністю спростовуються матеріалами відеофіксації.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та дійшов правильного висновку про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозаписи не є доказами в справі, оскільки є не безперервними, суд зазначає наступне.

Дійсно відеозаписи події не є безперервними, як того вимагають відомчі підзаконні акти МВС України.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що враховуючи обставини справи, вказані відеозаписи автоматично не можуть означати недопустимість доказів, оскільки на них чітко зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Порушення принципу безперервності відеозапису в описаному моменті не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту підтвердила достовірність обставин, зафіксованих на відео, не повідомила суду інших важливих для справи обставин, які залишись поза межами відеозйомки. Суд відхиляє цей аргумент також з тих мотивів, що визнання недопустимим вагомого доказу, який фіксує повну картину розвитку подій через недотримання принципу безперервності лише в один момент часу, про який не заявлено, що він приховує важливі обставини, є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Тобто, наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.5 ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №267958 від 01.05.2022 року щодо ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Заперечення про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні.

Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Той факт, що направлення на огляд складено особою, яка ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я не направляла не є таким порушенням вимог законодавства про адміністративні правопорушення, яке є безумовною підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять у собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Козлова Олександра Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2022 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 337/1479/22