Справа № 450/886/22 Провадження № 3/450/1177/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює в АТ «Укрнафтохімпроект»,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 174246 від 17.03.2022 року, 17.03.2022 року в с. Зубра, вул. І. Франка, 15 Львівський район Львівська область, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота Венза» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 13.3 ПДР України. Отже, ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, не визнав, пояснив, що правил дорожнього руху не порушував.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За змістом диспозиція ст. 124 КУпАП особа підлягає адміністративні відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При судовому розгляді цієї справи, на виконання п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» підлягає встановленню причиново наслідковий зв`язок між діями учасників ДТП та настанням ДТП.

Пунктом 7 даної встановлено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

За змістом п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно ч 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Іreland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

З матеріалів справи слідує, що особою уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення не надано достатньо доказів винуватості ОСОБА_1 і порушення ним ( ОСОБА_1 ) п. 13.3 ПДР України.

Згідно п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. З урахуванням встановлених судом обставин, того факту, що ОСОБА_1 мав право розраховувати на відсутність порушення ПДР України з боку іншого учасника дорожнього руху, суд прийшов до висновку, що дії водія ОСОБА_1 не були причиною настання ДТП.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що провадження у справі № 450/886/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

провадження у справі № 450/886/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів