Провадження № 3/127/4592/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01.07.2022 о 09 год. 55 хв. в м. Вінниця по вул. М. Шимка 46б, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Citroen C4 Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді із прилеглої території, не надав перевагу в русі автомобілю «Volvo ХЕ 90» в результаті чого допустив із ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав та зазначив, що 01.07.2022 він проїжджав через браму, що закриває проїзд до підприємства де він працює. В цей час зліва рухався автомобіль «Volvo». Зіткнення відбулось на перехресті де він заїжджав через браму, а автомобіль «Volvo» через шлагбаум. Для автомобіля «Volvo» його автомобіль був перешкодою з права. Вважає, що ДТП сталося не з його вини.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тунік Ю.М. подав письмові заперечення зазначивши, що протокол про адміністративне правопорушення не відображає дійсні обставини справи. При складанні схеми місця подій працівниками поліції допущені порушення вимог чинного законодавства, які унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутні ознаки здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Так, ДТП відбулося не при виїзді з прилеглої території на вулицю М. Шимка, як зазначено в протоколі, а при проїзді по території промислової зони колишнього заводу «Ореол» біля корпусу № 1, на сьогодні будинок № 46/Б. Зазначена територія колишнього заводу «Ореол» має розгалужену систему рівнозначних доріг з однаковим асфальтовим покриттям. Дорожні знаки відсутні. Обидва транспортних засоби рухалися по рівнозначним дорогам в напрямку перехрестя і дорожня пригода відбулася саме на перехресті рівнозначних доріг. Як вбачається з схеми місця ДТП доданої до Протоколу про адміністративне правопорушення, при проїзді транспортними засобами рівнозначних доріг нерегульованого перехрестя ОСОБА_1 (автомобіль Citroen С4 Picasso д.н.з. НОМЕР_1 під номером 2) в момент зіткнення знаходився праворуч відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ( автомобіль Volvo ХЕ 90 д.н.з. НОМЕР_2 під номером 1). Оскільки обидва водія рухалися по рівнозначним дорогам вони повинні були користуватися п. 16.12. Правил дорожнього руху відповідно до якого, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаній дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Таким чином, водій ОСОБА_2 (автомобіль Volvo ХЕ 90 д.н.з. НОМЕР_2 під номером 1) виконуючи п. 16.12. Правил дорожнього руху зобов`язаній був надати дорогу транспортному засобу, який наближався 1 праворуч, що ним не було зроблено і що привело до дорожньо-транспортної пригоди. складений відносно ОСОБА_1 протокол не підтверджений жодними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення в його діях. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Допитаний поліцейський взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області капрал поліції Калінчук О.Л. суду підтвердив обставини викладені в протоколі.

Заслухавши поясненняособи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення поліцейського, врахувавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвокатаТуніка Ю.М., дослідивши матеріали справи, письмові пояснення та інші матеріали, суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАПпідлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Диспозицією ч. 1 ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, умовою настання відповідальності за ст. ст. 124 КУпАП є в першу чергу порушення особою правил дорожнього руху, в наслідок якого були пошкоджені транспортні засоби, вантаж, та інше майно.

Згідно з приписами п.п. 1.3 - 1.5 Розділу 1. Загальні положення ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 при виїзді із прилеглої території, не надав перевагу в русі автомобілю «Volvo ХЕ 90» в результаті чого допустив із ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР.

Відповідно до п. 10.2 ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Однак, при розгляді справи суддею, факти порушень правил дорожнього руху, які вказані в протоколі, як підстава для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження.

Згідно п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

При цьому умовами настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності (наприклад, цивільно-правової) є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Отже посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, або ж потерпілий повинні були довести порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.2 ПДР України та наявність причинно-наслідкового зв`язку між цим порушеннями Правил дорожнього руху та наслідків у вигляді спричинення пошкодження транспортних засобів (майнової шкоди).

Так, як докази вини ОСОБА_1 до протоколу долучені схема місця ДТП та письмові пояснення учасників ДТП.

Разом з тим, надані докази є недостатніми для доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення відповідно до наведеного критерію «поза розумним сумнівом».

Так, Схема місця ДТП, долучена до Протоколу не містить позначок щодо події ДТП, зокрема, щодо місця зіткнення транспортних засобів, а тому не відображає цілісної обстановки при виявленні правопорушення, у зв`язку з чим жодним чином не доводить обставин, викладених в Протоколі. З цієї схеми не вбачається того, факту, що пригода сталася саме із-за порушення ОСОБА_1 п. 10.2 ПДР.

Окрім того, в Схемі місця ДТПвідсутня вказівка на вулицю ОСОБА_3 та взагалі не зазначено який водій рухався по вул. М. Шимка, а який виїжджав з прилеглої території.

Також, під час розгляду справи встановлено, що ДТП відбулося не при виїзді з прилеглої території на вулицю М. Шимка, як зазначено в протоколі, а при проїзді по території промислової зони колишнього заводу «Ореол» біля корпусу № 1, на сьогодні будинок № 46/Б. Зазначена територія колишнього заводу «Ореол» має розгалужену систему рівнозначних доріг з однаковим асфальтовим покриттям. Дорожні знаки відсутні, що підтверджується наданими стороною захисту доказами: копією схеми руху автотранспорту, фотографіями з місця ДТП, копією схеми розподілу території на земельні ділянки, копією плану контурів земельної ділянки, копією ситуаційної схеми.

В протоколі також відсутня інформація про свідків адміністративного правопорушення, самі працівники поліції не були очевидцями ДТП, а припущення про винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення зроблено на підставі схеми ДТП.

Окрім цього, при заповнені таблиці дорожніх умов ДТП, працівниками поліції зазначено про відсутність дорожніх знаків пріоритету на головній дорозі, тому відсутність дорожньої розмітки та світлофорів, підтверджує рух транспортних засобів по рівнозначним дорогам.

Таким чином, матеріали справи взагалі не містять доказів на підтвердження викладених у Протоколі фактів.

З цього слідує, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт порушення ОСОБА_1 ПДР України, що призвели до пошкодження транспортних засобів, оскільки працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що, в свою чергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А саме по собі не уникнення зіткнення не може бути поставлено йому у провину, оскільки його дії не перебували у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

На переконання суду, дані відображенні працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Вказане узгоджується і з позицією Верховного Суду викладену у постанові від 16.10.2019 у справі № 163/1753/17 в якій зазначено, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками.

Згідно висновків Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Положеннями ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять фактичних даних, на підставі яких можливо встановити вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 124, 221, 247, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: