Провадження № 3/734/1297/22 Справа № 734/2032/22
ПОСТАНОВА

іменем України

20 жовтня 2022 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., при секретарі судових засідань Ієвлевій О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Велика Новосілка, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи та посада: військова частина НОМЕР_1 , інструктор 4 навчального взводу школи загальновійськової підготовки, військове звання: старший солдат,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення № 26 від 21 вересня 2022 року встановлено, що 21 вересня 2022 року близько о 08 год. 00 хв. під час ранкового шикування старший солдат ОСОБА_1 перебував на території тактичного поля військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів в умовах воєнного стану.

В обґрунтування доведеності вини правопорушника надані матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 26 від 21 вересня 2022 року, акт № 1645 від 21 вересня 2022 року медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння, пояснення свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти протоколу та пояснив суду, що з даним правопорушенням не згоден, в той день був тверезий, алкогольних напоїв не вживав. Зазначив, що це упереджене ставлення до нього. Коли привезли до медичної частини, огляд проводився фельдшером, який не може проводити огляд.

Дослідивши вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, надавши їм відповідну оцінку, заслухавши ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Кваліфікованою ознакою адміністративного правопорушення (відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП) є вчинення в умовах особливого періоду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, викладаючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, посадовою особою зазначено, що «21 вересня 2022 року близько о 08 год. 00 хв. під час ранкового шикування старший солдат ОСОБА_1 перебував на території тактичного поля військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів», в умовах особливого періоду».

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

У п. 2 Р. VІІІ визначений порядок складання протоколів про адміністративне правопорушення та протоколів про адміністративне затримання.

Підпунктом 11 п. 2 Р. VІІІ Інструкції визначено, якщо в діях військовослужбовця є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 44, 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 184-1, 185, 185-7 КУпАП, крім протоколу про адміністративне затримання, складається також і протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення України - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, як того вимагають положення статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, суд повинен з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, всебічно і об`єктивно дослідити усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки законодавчо проведення медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння військовослужбовців не врегульовано, даний огляд проводиться за аналогією закону на підставі Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до Розділу 3 Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Зазначений розділ інструкції повністю регламентує порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання відповідного акту та висновку.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до абз. 5 підп. 7 п. 3 Розділу VІІІ Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016, яка також підлягає застосуванню за аналогією закону, огляд для встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Із доданого до протоколу Акту попереднього медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння не вбачається, що огляд здійснено в закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, та саме лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

З врахуванням викладеного, слід вважати Акт попереднього медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння як недопустимий доказ.

Також, в протоколі маються дані про свідків адміністративного правопорушення та їх письмові пояснення, про те, що вони підтверджують факт того, що ОСОБА_1 дійсно знаходився на службі з ознаками алкогольного сп`яніння.

У судове засідання для дачі пояснення викликались свідки, а саме: свідок ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4 , проте у судове засідання не з`явились.

Таким чином, будь-яких належних, прямих, фактичних, об`єктивних, беззаперечних і достовірних доказів на підтвердження дійсності перебування ОСОБА_1 на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення - перебування в стані алкогольного сп`яніння. Отже і відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП. Інкриміноване правопорушення є припущенням, що при розгляді справи та прийнятті рішення по суті є неприпустимим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, якими підтверджується те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за конкретних передбачених законом по даній статті обставин, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вищезазначене свідчить про те, що ТВО начальника шкоди загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 , тобто особою, яка склала даний протокол, не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia», суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст.ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В даному випадку, за наслідками розгляду матеріалів відносно ОСОБА_1 наявність такого сумніву дійсно має місце. Особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з урахуванням відсутності об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Дана обставина сама по собі виключає наявність в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: