Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/3636/22
П О С Т А Н О В А

"19" жовтня 2022 р. м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Т.В., розглянувши заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіної Ольги Віталіївни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 357/3636/22 провадження № 357/2521/22 стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

19.10.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у провадження судді Клепи Т.В. надійшла заява судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіної О.В. про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заява судді Ларіної О.В. мотивована тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є чоловіком керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 , тому розгляд нею вказаної справи може викликати сумнів в її неупередженості.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також народними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість самовідводу судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Поряд з тим, у п. 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення , з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Виходячи із системного аналізу законів України, усталеної судової практики Європейського суду з прав людини, вважаю за можливе застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у судовому провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 Кодексу слідчий суддя, суддя… зобов`язані заявити самовідвід.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland)). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки самої судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться". Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Під час судового розгляду встановлено, що доводи судді Ларіної О.В. у заяві про самовідвід зводяться до можливих сумнівів у її неупередженості, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є чоловіком керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Джафарової-Юрковської Т.Г.К., що може викликати недовіру до судді, а також може тлумачитися як упереджене ставлення до однієї із сторін у справі.

З огляду на викладене, виходячи з обставин якими суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. обґрунтовує свою заяву про самовідвід, з метою забезпечення умов, за яких у будь-кого із сторін не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку про те, що заяву судді Ларіної О.В. про самовідвід слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіної Олеги Віталіївни про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіну Ольгу Віталіївну від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 357/3636/22, провадження № 357/2521/22, стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення № 357/3636/22, провадження № 357/2521/22, стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП передати до відділу документального обігу і контролю по кримінальним справам та адміністративним правопорушенням апарату Білоцерківського міськрайонного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна КЛЕПА