Номер провадження: 33/813/524/22
Номер справи місцевого суду: 511/2051/21
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., вивчивши апеляційну скаргу виконуючого обов`язки начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 91-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 002499 від 14.09.2021 року, що складений державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), 14.09.2021 року о 16 год. 00 хв. під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю) виявлено адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, вчиненим директором «Одеського консервного заводу дитячого харчування» ОСОБА_1 , а саме недотримання під час провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин - питних підземних вод Степанівського родовища для забезпечення виробничих та господарсько-побутових потреб підприємства, що спеціалізується на переробці овочів та фруктів, виробництві соків, напоїв та продуктів дитячого харчування, умов висновку з оцінки впливу на довкілля № 13330/05-10/2175 від 04.05.2020 року. Недотримуються абзаци 17, 18, 20, 253, 26, 27, 28 пункту 1 екологічних умов провадження планової діяльності висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням ч. 6 ст. 3, ч. 2, 5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 11.02.2022 року, через засоби поштового зв`язку, в.о. начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) подав до суду апеляційну скаргу.

Ознайомившись з зазначеною апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до висновку про повернення даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Приписи статті 129 Конституції України передбачають, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. При цьому, серед основних засад судочинства вказана стаття Основного закону закріплює принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.

Отже, перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, що наведено в ст. 294 КУпАП, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В апеляційній скарзі на постанову суду апелянт посилається на те, що вказаним правопорушенням завдана шкода навколишньому природному середовищу, тобто в даному випадку потерпілим від адміністративного правопорушення є держава Україна, а єдиним органом, який наділений правом представляти інтереси держави у судах у екологічних правовідносинах саме в цьому випадку, є Державна екологічна інспекція України, її територіальні та міжрегіональні територіальні органи. За таких обставин, посилаючись на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища», в.о. начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) наполягає на своєму праві на апеляційне оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року.

При цьому, апеляційний суд виходить із наступного.

Зі змісту статті 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» вбачається, що визначення складу екологічних правопорушень, порядок притягнення винних до адміністративної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, Глава 7 КУпАП, до категорії якої віднесена стаття 91-5 КУпАП, встановлює відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері охорони природи, використання природних ресурсів, охорони культурної спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 002499 від 14.09.2021 року складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 91-5 КУпАП зазначено, що унаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі шкода не заподіяна.

Натомість, до апеляційної скарги не додано жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та завданням шкоди державі через порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської діяльності. При цьому, сам лише факт порушення, на думку апелянта, законодавства про охорону навколишнього природного середовища не може слугувати виключною підставою для наявності завдання шкоди державі.

Отже, за матеріалами справи апелянт не є у справі ні особою, щодо якої винесено постанову, ні потерпілим, а тому апеляційний суд зауважує, що Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) позбавлено права надавати апеляційну скаргу по даному адміністративному провадженню.

Між тим, щодо посилань в.о. начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, як мотивування можливості оскарження зазначеної постанови суду першої інстанції, то таке посилання є безпідставним, оскільки в рішенні від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України» (Заява № 15123/03) Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Разом з тим, в діючому КУпАП відсутня норма, що прямо передбачала б порядок дій у випадку подання апеляційної скарги особою, яка не має на цього права, однак ч. 2 ст. 294 КУпАП встановлює, що апеляційна скарга, подана після закінчення встановленого десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що вона не має права оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню виконуючому обов`язки начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 294 КУпАП він не має права її оскаржувати.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що системний аналіз норм Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» дає підстави вважати, що Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) наділено повноваженнями пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 7, 287, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 91-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе