Справа № 132/3492/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2022 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді Павленко І.В.,

За участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

Прокурора Калинівського відділу

Хмільницької окружної прокуратури

Вінницької області Бондарук І.А.,

Особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Шимотюк О.В.,

розглянувши матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, що надійшли з Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу старшим інспектором-черговим чергової частини відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2020 наказом начальника ГУНП у Вінницькій області № 234 о/с, майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», Примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог пункту 2 частини першої статті 28 вказаного Закону, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 14/2021 від 25.10.2021 встановлено, що 08.04.2021 згідно книги нарядів відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_1 заступила на службу в добовий наряд старшим інспектором - черговим по підрозділу та, маючи відповідні службові повноваження по відношенню до членів наряду, не повідомила безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, пов`язаного із заступанням цього ж дня в наряд її сина - поліцейського СРПП цього ж підрозділу ОСОБА_2 .

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 15/2021 від 25.10.2021 встановлено, що 14.04.2021 згідно книги нарядів відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_1 заступила на службу в добовий наряд старшим інспектором - черговим по підрозділу та, маючи відповідні службові повноваження по відношенню до членів наряду, не повідомила безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, пов`язаного із заступанням цього ж дня в наряд її сина - поліцейського СРПП цього ж підрозділу ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що вона заступала на добове чергування згідно графіку, затвердженого керівництвом відділення та книги нарядів. ЇЇ син - поліцейський СРПП цього ж підрозділу ОСОБА_3 разом з нею теж заступав у визначені дні на чергування, але вона нікого про це не повідомляла, оскільки графік був затверджений керівництвом підрозділу. Про те, що у неї може виникнути конфлікт інтересів їй відомо, однак по службі вони з сином не перетинались. Також вказала, що 08.04, 14.04, 17.04, 20.04, 23.04, 26.04, 12.05, 18.05, 21.05, 24.05, 06.06 та 15.06.2021 вона дійсно заступала на добове чергування старшим інспектором-черговим ЧЧ, а її син ОСОБА_4 згідно графіку задіювався на конвоювання. Вона усно повідомляла начальника ЧЧ ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП капітана поліції О. Вуйка про заступання на службу разом із сином.

Адвокат Шимотюк О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні просила закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вважає, що докази по справі є недопустимими та неналежними, умисел у ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення відсутній.

Прокурор Бондарук І.А. в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_1 знайшла повне підтвердження доказами, наданими до протоколів про адміністративне правопорушення, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 172-7 КУпАП настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, 07.11.2015, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора - чергового Калинівського відділення поліції Хмільницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «майор поліції».

Відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 склала Присягу працівника поліції.

31.12.2020 наказом начальника ГУНП у Вінницькій області № 234 о/с, майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до статті 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та відповідно до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, віднесено поліцейських.

Старший інспектор-черговий чергової частини відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП майор поліції Дорошкевич І.В., заступаючи 08.04.2021 та 14.04.2021 на службу в добовий наряд спільно з сином - поліцейським СРПП ОСОБА_2 , перебуваючи в сімейних стосунках з останнім, розуміючи суперечність між її приватним інтересом та наділеними їй службовими повноваженнями, не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника, що зобов`язана була зробити не пізніше наступного дня.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

В даному випадку реальний конфлікт інтересів виник саме у майора поліції ОСОБА_1 , яка була наділена службовими повноваженнями у вигляді контрольних функцій відносно близької особи - сина.

Сімейні стосунки між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 зумовлюють наявність у неї приватного інтересу.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» матір та сина віднесено до близьких осіб, а тому відповідно до п. 2.2.1. Методичних рекомендацій НАЗК від 02.04.2021 № 5 - це являється типовим прикладом приватного інтересу.

Окрім цього, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_2 проживають за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 усвідомлювала протиправний характер своїх дій та умисно не повідомила безпосереднього керівника про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, пов`язаний із заступанням на службу разом із сином ОСОБА_2 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень також підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення № 14/2021 від 25.10.2021 та № 15/2021 від 25.10.2021, а також іншими матеріалами, що додані до протоколів, які в силу статті 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Статтею 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

У протоколах про адміністративне правопорушення № 15/2021 від 25.10.2021 та № 14/2021 від 25.10.2021, уповноваженою особою зазначено, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією є 09.04.2021 та 15.04.2021, тобто дата коли ОСОБА_1 не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а датою виявлення правопорушень є 25.10.2021, тобто дата складання протоколів, тобто момент встановлення всіх необхідних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з цим, суд не може погодитися із зазначеними твердженнями, оскільки чинне законодавство жодним чином не пов`язує момент фіксації правопорушення у протоколі, з моментом, коли особі стало відомо (чи могло бути відомо) про вчинення адміністративного правопорушення.

Сам факт виявлення адміністративного правопорушення не є тотожнім факту складання протоколу. Це різні юридичні факти: виявлення факту адміністративного правопорушення - це отримання органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу, відомостей про вчинення такого правопорушення та особу, яка його вчинила. В той час як складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальним наслідком факту виявлення, - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Тобто, момент виявлення адміністративного правопорушення та його фіксування в результаті заходів, проведених уповноваженим органом (посадовою особою), спрямованих на встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення, є двома різними юридичними фактами.

Разом з тим, складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлених фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ, зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи (доповідна записка начальника СЗК ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Вараниці О.) з якої вбачається, що 30 червня 2021 року сектором запобігання корупції ГУНП було проведено перевірку організації роботи із запобігання корупції у відділенні поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області в ході якої було виявлено конфлікт інтересів майора поліції ОСОБА_1 пов`язаного із заступанням в наряд з її сином поліцейським СРПП цього ж підрозділу ОСОБА_2 .

Тобто, інформацією про правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_1 спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли вже 30.06.2021.

Оскільки момент виявлення правопорушення точно не визначено національним законодавством, суд керується практикою ЄСПЛ, а саме тим, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону» та в разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Тому суд приходить до висновку, що оскільки момент виявлення правопорушення пов`язується з часом коли сектором запобігання корупції ГУНП було проведено перевірку організації роботи із запобігання корупції у відділенні поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, а отже 30.06.2021 є моментом виявлення правопорушення.

Ключовим фактором, який впливає на перебіг строків накладення стягнення, є момент його виявлення, а збирання доказів на підтвердження адміністративного правопорушення не відтерміновує початку цього строку. Можливість відновлення або поновлення цих строків КУпАП не передбачає.

З огляду на встановлені факти, на переконання суду, є помилковим вважати моментом виявлення вчиненого правопорушення момент складання протоколу.

Після початку здійснення відповідної перевірки за фактом ймовірного правопорушення, і саме з цього моменту уповноважений орган мав об`єктивну можливість зібрати відповідні докази та скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Важливою складовою діяльності спеціально уповноважених суб`єктів, які в межах своєї компетенції безпосередньо здійснюють заходи щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень є її своєчасність і повнота.

В інформаційному листі ВССУ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» було констатовано, що вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. А сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. Якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Проаналізувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що у даному випадку на момент розгляду справи сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим об`єднана справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-7 ч.1, 251, 280, 283-284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскарженою до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів після винесення.

СУДДЯ І.В. Павленко