Справа № 357/4417/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179644 слідує, що 04.06.2022 року о 18 год. 00 хв. в м. Узин, по вул. Молодіжна, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, не чітка мова), від проходження огляду в мед. закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння та місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора відмовився в присутності свідків та зафіксовано відеозаписом.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сова В.А. в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 268 КУпАП, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 достеменно знав про розгляд справи відносно нього Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, заяв та клопотань про відкладення розгляду даної справи до суду не надсилав, та беручи до уваги відсутність заперечень захисника проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , а також те, що підстави для відкладення розгляду даної справи відсутні, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сова В.А. вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив та просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Надав суду відповідне письмове клопотання, в якому зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у протоколі не зазначено достовірно час та місце вчинення правопорушення, а також звернув увагу суду, що в порушення вимог п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення в даті його складення. Крім цього захисник вказав, що протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості, оскільки його було підписано двома свідками, а сама фабула протоколу вказує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, однак фактично, зазначені у протоколі свідки не були очевидцями викладених у протоколі обставин та взагалі не були присутні під час оформлення даних адміністративних матеріалів. Адвокат Сова В.А. вказав, що фактично ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, тим більше в присутності зазначених у протоколі свідків, що підтверджується відеозаписом. За вказаних обставин адвокат вважає, що даний протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Крім цього, захисник вказав, що не мало місця відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу. При цьому працівник поліції вказав ОСОБА_1 , щоб останній відмовився від огляду, оскільки результати огляду все одно покажуть, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння навіть якщо він лише вчора вживав алкоголь, що й зробив ОСОБА_1 та відмовився від огляду. Проте, коли працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що оскільки він відмовився від огляду, то відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, то ОСОБА_1 вказав працівникам поліції, що він не відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, так як не може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, проте працівниками поліції було відмовлено ОСОБА_1 у проходженні огляду, та поліцейські зазначили, що ними було зафіксовано на відеозапис відмову ОСОБА_1 , тому огляд вони проводити не будуть та складуть протокол про адміністративне правопорушення.

Також адвокат Сова В.А. зазначив суду, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може бути належним та допустимим доказом у даній справи, оскільки його було здійснено з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року. Зокрема захисник зазначив, що наданий суду відеозапис не містить усіх зафіксованих обставин даної події, а є лише певним фрагментом, що стало наслідком того, що відеозапис не містить даних про те, що після зафіксованої нібито відмови ОСОБА_1 від огляду, останній усвідомивши наслідки такої відмови на прохання поліцейського та той факт, що його може бути безпідставно притягнуто до відповідальності, одразу заперечив поліцейським та знову почав наполягати на проходженні огляду, оскільки в стані сп`яніння, який забороняє керування транспортними засобами (більше 0.2 проміле) ОСОБА_1 не перебував. Адвокат також звернув увагу, що відеофайл не містить даних про вчинення поліцейськими всіх необхідних процесуальних дій, як то складення протоколу, відсутні відомості про те чи були роз`яснені права та обов`язки особі, що притягається до відповідальності, обставини про те, де та коли здійснювали свої підписи свідки зазначені у протоколі. Також захисник звернув увагу, що час зображений на відеозаписі та зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення різниться, оскільки на відеозаписі зафіксований час 17 год. 04 хв., а у протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 18 год. 00 хв.

Окрім цього, захисник зауважив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять також і доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Поліцейські Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області Вовна Дмитро Сергійович та ОСОБА_2 , які здійснювали оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснили, що того дня вони здійснювали патрулювання та рухаючись по автодорозі побачили, що автомобіль «ВАЗ 2106» підозріло маневрує, тому прийняли рішення зупинити даний транспортний засіб. Підійшовши до водія даного автомобіля, яким виявився ОСОБА_3 , поліцейські виявили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому запропонували ОСОБА_1 пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, однак він відмовився, що було зафіксовано на бодікамеру, тому стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_4 та ОСОБА_2 пояснили, що коли вже було складено протокол про адміністративне правопорушення та вже розпочиналась евакуація транспортного засобу ОСОБА_1 , повзи них проїжджали працівники охоронної фірми, котрих вони залучили у якості свідків, аби в подальшому у власника транспортного засобу не було претензій до працівників поліції.

Окрім цього працівники поліції вказали, що в дійсності свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були свідками обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема й в присутності даних свідків ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово викликались судом для надання показів в судовому засіданні, однак до суду не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Заслухавши пояснення захисника Сови В.А., поліцейських Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області Вовни Д.С. та ОСОБА_2 , дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179644 від 04.06.2022 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 04.06.2022, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.06.2022, копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04.06.2022, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що надійшов до суду 15.06.2022, та перевіривши клопотання адвоката Сови В.А. про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, слідує, що 04.06.2022 о 17 год. 05 хв. працівники поліції зупинивши службовий автомобіль підійшли до ОСОБА_1 , котрий знаходився на водійському місці автомобіля «ВАЗ 2106». Під час перевірки документів працівник поліції зазначив, що є підстави вважати, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та запитав чи буде ОСОБА_1 проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що останній запитав у поліцейського, як йому необхідно вчинити. На дане запитання ОСОБА_1 поліцейський вказав, що ОСОБА_1 може погодитись пройти тест, або ж має право відмовитись від проходження огляду, та повторно запитав чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, на що останній погодився пройти огляд. Після цього працівник поліції попрямував до службового автомобіля поліції за приладом «Драгер», а ОСОБА_1 продовжив спілкування з іншим працівником поліції та дане спілкування не було зафіксоване засобами відеозапису. Повернувшись з приладом «Драгер», працівник поліції не розпочав процедуру огляду ОСОБА_1 , а з незрозумілих причин знову зазначив, що є підстави вважати, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та запитав чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, на що ОСОБА_1 почав незрозуміло кивати головою, після чого поліцейський вказав, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, з чим останній погодився з поліцейським та на повторне запитання працівника поліції ОСОБА_1 вказав, що навіщо проходити тест, якщо все одно покаже, після чого поліцейськими було повідомлено ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та відеофіксацію було перервано.

Будь-яких інших відеозаписів з нагрудної камери поліцейського до матеріалів даної справи долучено не було.

Доводи сторони захисту вказують, що того дня ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав та перебував в тверезому стані та ознак будь-якого сп`яніння не мав. Також захистом було зазначено, що ОСОБА_1 першочергово погодився пройти огляд, що підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського. Однак, в той момент коли один з працівників поліції попрямував до службового автомобіля за приладом «Драгер», іншим працівником поліції було вказано ОСОБА_1 , щоб останній відмовився від проходження огляду під відеозапис, оскільки ОСОБА_1 попереднього дня вживав алкоголь, то результат тесту покаже, що він перебуває у стані сп`яніння. Крім цього, стороною захисту було зазначено, що після зафіксованої нібито відмови ОСОБА_1 , останній усвідомив, що його може бути безпідставно притягнуто до відповідальності за керування автомобілем у стані сп`яніння, тому просив працівників поліції пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте поліцейськими було відмовлено та зазначено, що в цьому немає потреби, оскільки є зафіксована відмова ОСОБА_1 . Тому, з огляду на той факт, що в порушення інструкцій працівники поліції не здійснювали безперервну відеофіксацію, що стало наслідком того, що не було зафіксовано той факт, що до того як було складено протокол, ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду. Крім цього відеоматеріали не містять відомостей про оформлення процесуальних документів.

З даного приводу суддя звертає увагу, що вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, які регламентують, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділ ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, визначає, що:

1. Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

2. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

З аналізу вказаного слідує, що під час своєї службової діяльності працівники поліції здійснюють безперерну відеофіксацію, а відтак до матеріалів справи повинні долучатись відеозаписи, на яких повністю зафіксовано процес фіксування адміністративного правопорушення.

Проте, як вбачається, до матеріалів даної справи з незрозумілих причин не було долучено відеозаписів, які б охоплювали всі обставини події, а було долучено лише певний фрагмент події. Крім цього суддя звертає увагу, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду 07.06.2022 та до нього не було додано будь-яких відеозаписів, а листом від 09.06.2022, який надійшов через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 15.06.2022, було надано цифровий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцеського, при цьому причин, які б унеможливлювали долучити даний відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення одразу у листі не міститься, що в свою чергу викликає у суду певні сумніви.

Крім цього, суддя зазначає, що ч.3 ст. 266 КУпАП регламентує, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Частина 6 статті 266 КУпАП визначає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З п. 6 Порядку слідує, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пункт 8 розділу ІІ Інструкції вказує, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу наведених норм слідує, що направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я здійснюється шляхом оформлення поліцейським відповідного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому поліцейський зазначає конкретний медичний заклад та лише відмова водія за наявності такого направлення буде утворювати склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки за відсутності належного направлення водія до конкретного закладу охорони здоров`я, не можливо констатувати відмову водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Проте як слідує з відеозапису, працівниками поліції не оформлювалось направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та з даним направленням ОСОБА_1 не ознайомлювали, а також не зазначали у якому саме закладі охорони здоров`я останній повинен пройти огляд, а відтак дані відеозапису не можуть свідчити про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законодавством порядку з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Суддя зазначає, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення та притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Враховуючи ті обставини, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського відображає інший час ніж зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, даний відеозапис не відображає всіх обставин події, про які вказано у протоколі, зокрема й не міститить відомостей про складання процесуальних докіменітів поліцейським, опитування свідків, тощо, що свідчить про той факт, що в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, мало місце умисного вимкнення працівником поліції портативного відеореєстратора, а також той факт, що даний відеозапис (диск з відеозаписом про який має посилання протокол) безпідставно не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, а було надіслано згодом, що також викликає певні сумніви, тому суд не може прийняти у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179644, суддя зазначає, що даний протокол містить виправлення в даті його складення та вказано виправлену дату його складення 04.06.2022 о 18 год. 15 хв., при цьому вбачається, що першочерговою датою складення протоколу було зазначено ймовірно 13 чи 18 число. Здійснені виправлення містяться також й у самій фабулі викладеного правопорушення. Фабула даного протоколу ставить ОСОБА_1 в провину керування транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , 04.06.2022 о 18 год. 00 хв. з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, що було зафіксовано відеозаписом. Також протокол містить відомості про свідків вчиненого правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які здійснили свої підписи у протоколі та таким чином підтвердили обставини викладені у ньому.

Стороною захисту було вказано, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом у справі з тих підстав, що протокол містить виправлення, що позбавляє можливості достеменно встановити коли його було складено. Крім цього захисник зазначив, що даний протокол було підписано свідками, однак фактично даних свідків не було на місці події, вони не були очевидцями відмови ОСОБА_1 , та зазначив, що в дійсності ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду як на місці так і в закладі охорони здоров`я. Таким чином адвокат Сова В.А. вважає, що протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості.

Суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, який містить фабулу інкримінованого правопорушення, яка підлягає доказуванню, та на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Пункт 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року, визначає, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Крім цього судом встановлено, що в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та фактично свідками вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення останні не були, оскільки були залучені працівниками поліції вже після того, як було складено матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.06.2022, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04.06.2022). Працівники поліції, в судовому засіданні особисто підтвердили, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним, а підписи у протоколі та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були здійснені формально.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суддя приймає доводи адвоката Сови В.А., та приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179644 не може бути належним та допустимим доказом у справі, як і письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 04.06.2022, оскільки вони містять недостовірні відомості та підписи вказаних свідків носять суто формальний характер.

Згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, суддя зауважує, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ