Справа № 308/1856/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
27.10.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Канівець О.П., представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 02.02.2018 року, виданий органом: 2112,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп судового збору.
Згідно постанови, 03 січня 2020 року, об 11 год 45 хв, у зону митного контролю митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль марки «CHRYSLER VOYAGER», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , під керуванням громадянина Угорщини ОСОБА_2 , в якому пасажиром їхав ОСОБА_1 . Під час митного контролю при проведенні аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що 09.05.2018 о 17 год 53 хв, ОСОБА_1 , ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Дзвінкове» Закарпатської митниці ДФС у режимі «транзит» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 . Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби, ОСОБА_1 , у разі переміщення через пункти пропуску в зоні діяльності однієї митниці, мав вивезти транспортний засіб - легковий автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , у термін до 14.05.2018, включно, однак не зробив цього і тим самим перевищив граничний термін транзиту більше ніж на тридцять діб. У поясненні від 03.01.2020 ОСОБА_1 зазначив, що 09.05.2018 о 17 год 53 хв, ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Дзвінкове» Закарпатської митниці ДФС у режимі «транзит» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 і не зміг вчасно вивезти транспортний засіб у зв`язку з тим, що автомобіль знаходився у несправному стані на ремонті і до митного органу з метою продовження терміну транзиту не звертався.
Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу більше ніж на тридцять діб.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Вказує, що не був ні власником транспортного засобу, ні уповноваженою особою яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником транспортного засобу, була наділена правом учиняти дії, пов`язані із пред`явленням цього транспортного засобу митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні його через митний кордон України, а тому не міг згідно Правил пред`явити транспортний засіб - автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення. З цього випливає, що ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись. Стверджує, що судом не з`ясовано чи винний ОСОБА_1 у недотриманні умови митного режиму транзиту та чи об`єктивно мав на меті порушувати такий режим, окрім цього ОСОБА_1 повідомляв, що його ввели в оману, вказуючи на осіб які слідували із ним в автомобілі. Щодо пропуску строку вказує на те, що копію постанови отримав лише 02.07.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а матеріали справи про порушення митних правил надіслати до суду першої інстанції на новий розгляд.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Канівець О. П., які підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О. Я., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
На переконання апеляційного суду, строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, враховуючи такі обставини.
Так, апеляційним судом встановлено, що справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 розглянута місцевим судом 16.04.2020 за його відсутності. У матеріалах справи містяться відомості про те, що апелянта належним чином повідомлено про дату, місце і час судового розгляду. Разом з тим, у матеріалах справи наявні дані, які підтверджують те, що ОСОБА_1 копія оскаржуваної постанови від 16 квітня 2020 року надіслана з порушенням встановленого законом строку, тобто на п`ятий день після проголошення судового рішення, а саме 21.04.2020. Отже, доводи апелянта про те, що зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився поза межами строку, - апеляційний суд вважає слушними, такими, що можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційний суд визнає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що апелянт ознайомився з оскаржуваною постановою раніше, ніж про це вказав у апеляційній скарзі. Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для сумніву щодо достовірності тверджень ОСОБА_1 про причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення не має.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 470 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. При цьому, судом апеляційної інстанції береться до уваги і те, що стороною захисту на підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано жодного доказу, який міг би ставити під сумніви правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
На переконання апеляційного суду, вищенаведеним доказам суд першої інстанції надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 6 ст.470 МК України.
Частина 6 ст. 470 МК України (в редакції від 22.08.2019 року) передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
При оцінці доводів ОСОБА_1 про те, що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності через те, що не є ні власником транспортного засобу, ні уповноваженою особою, яка на підставі договору наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цього транспортного засобу митним органам для митного контролю та митного оформлення, апеляційний суд їх відхиляє з огляду на таке.
Так, дослідивши зміст протоколу про порушення митних правил, апеляційним судом встановлено, що такий складено на ОСОБА_1 за перевищення саме ним, а не іншою особою, граничного терміну транзиту більше ніж на тридцять діб. Тобто, ОСОБА_1 не вивіз транспортний засіб - легковий автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , який він ввіз на митну територію України 09.05.2018 у термін, до 14.05.2018 включно. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомився, копію його отримав. При цьому, апеляційний суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких, саме ним порушені митні правила, за що щодо нього оформлено протокол про порушення митних правил у його ж присутності. Так, ОСОБА_1 пояснив, що не зміг вчасно вивезти транспортний засіб у зв`язку з тим, що автомобіль був у несправному стані на ремонті. До митного органу щодо продовження терміну транзиту ОСОБА_1 не звертався. Тобто, ОСОБА_1 фактично підтвердив порушення ним митних правил, при цьому, жодних доказів, які можуть слугувати підставою для висновку про визнання слушними доводів апелянта про те, що відносно його особи помилково чи неправомірно складений протокол про порушення митних правил, апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні таких не додано під час розгляду апеляційної скарги.
До того ж, апеляційний суд бере до уваги і те, що доводи апелянта про те, що через поломку автомобіля він не зміг вчасно вивезти за межі митної території України вказаний у протоколі транспортний засіб, не підтверджені жодними доказами. Крім того, обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 470 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час розгляду апеляційної скарги не встановлено, як не встановлено і дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу особистого користування.
Апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами доводи апелянта про те, що судом не з`ясовано чи винуватий ОСОБА_1 у недотриманні умови митного режиму транзиту та чи об`єктивно мав він на меті порушувати такий режим, оскільки ОСОБА_1 повідомляв, що його ввели в оману, вказуючи на осіб, які їхали разом із ним в автомобілі. Твердження у цій частині, на переконання апеляційного суду, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України.
Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України доведена повністю.
При цьому, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні у матеріалах справи дані про особу, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 470 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги та клопотання адвоката Канівець О. П. про необхідність конфіскації транспортного засобу марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , апеляційний суд звертає увагу на те, що застосування стягнення саме у виді конфіскації транспортного засобу є неможливим, оскільки згідно зі змістом оскаржуваної постанови від 16 квітня 2020 року, вказаний у протоколі про порушення митних правил автомобіль не вилучався, а матеріали справи не містять відомостей щодо місцезнаходження транспортного засобу марки «VW PASSAT», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , у тому числі невідомо чи такий і досі існує.
Разом з тим, апеляційним судом визнаються такими, що не підтверджені жодними доказами доводи, викладені в апеляційній скарзі та у клопотанні захисника ОСОБА_1 , адвоката Канівця О. П. про те, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу відповідно до документу від 20.02.2020 №7.7-20-05/20-05/19/1735 у розмірі вартості автомобіля 7 822 грн 62 коп. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд констатує, що в матеріалах справи не міститься достовірних доказів щодо вартості автомобіля, сторона захисту такі також не долучила. Тому, стягнути зі ОСОБА_1 суму вартості транспортного засобу не видається за можливе.
Отже, накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, вважається справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
З огляду на наведене, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Ухвалюючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН