Справа № 168/572/22
Провадження № 3/168/354/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року смт. Стара Вижівка
Суддя Старовижівського районного суду Волинської області Сухоручко Ю.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому у відповідності зі ст. 268 КУпАП України роз`яснені його права, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення А 7062 №43 від 24.10.2022 року вбачається, що 23.10.2022 року о 09 годині 30 хвилин військовослужбовець ОСОБА_1 самовільно залишив розташування підрозділу в АДРЕСА_2 , прибув за наказом 23.10.2022 року о 21 год. 30 хвилин. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні 26.10.2022 року вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що він будучи командиром взводу подав списки на звільнення на три доби, в цих списках було зазначено і його прізвище, а саме з 23.10.2022 року по 26.10.2022 року. Списки на звільнення готує головний сержант ОСОБА_2 та передає їх ОСОБА_3 за допомогою телефонного додатку для спілкування. 23.10.2022 року приблизно о 09 год. 30 хв. він поїхав додому до м. Луцьк. 23.10.2022 року приблизно о 18 год. 30 хв. йому зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що його звільнення на три доби не погоджено і йому необхідно терміново з`явитись в розташування підрозділу для надання пояснень. У зв`язку з цією подією розпочато службове розслідування, яке на теперішній час триває. ОСОБА_4 повідомив командир роти ОСОБА_3 , що його звільнення не погоджено, але ані ОСОБА_4 ані ОСОБА_3 його не повідомили про заборону звільнення. Крім того, пояснив, що поїхав додому оскільки не отримав відмови у звільненні.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 26.10.2022 року пояснив, що він заступник командира взводу та формує списки на звільнення та передає їх командиру роти за допомогою телефонного додатку для спілкування. 22.10.2022 року приблизно о 19 год. 00 хв. він направив командиру роти ОСОБА_3 списки на звільнення, в цьому списку також був зазначений ОСОБА_1 . ОСОБА_3 одразу повідомив його за допомогою телефонного додатку спілкування, що ОСОБА_1 звільнення не погоджено. Приблизно о 19 год. 10 хв. він просив ОСОБА_3 особисто повідомити ОСОБА_1 про те, що його звільнення не погоджено. Особисто ОСОБА_1 він не повідомив, оскільки розраховував, що командир роти ОСОБА_3 повідомить про це ОСОБА_1 . На питання суду, яким чином оформлюється звільнення, ОСОБА_4 повідомив, що наказом командира роти ОСОБА_3 . Крім того, повідомив що ОСОБА_1 надавали звільнення строком на дві доби у зв`язку із днем народження 19.09.2022 року. Щодо наявності у ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення йому не відомо, оскільки всі особові справи перебувають у ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засідання 03.11.2022 року пояснив, що він є командиром 1 роти та йому безпосередньо підпорядкований ОСОБА_1 21.10.2022 року головний сержант ОСОБА_4 подав йому списки на звільнення із трьох осіб, де був зазначений і ОСОБА_1 він погодив звільнення всім окрім ОСОБА_1 , оскільки у нього була догана. Він одразу написав ОСОБА_4 про не погодження звільнення ОСОБА_1 . ОСОБА_4 написав йому прохання щоб він особисто повідомив про це ОСОБА_1 , але він забув повідомити про це ОСОБА_1 він вважав, що ОСОБА_4 безпосередньо повідомить про це ОСОБА_1 та останній не піде у звільнення. Потім ОСОБА_4 підготував нові списки на звільнення, в яких ОСОБА_1 був відсутній. Дане питання до 23.10.2022 року не піднімалось.

23.10.2022 року приїхав заступник командира батальйону ОСОБА_6 із перевіркою, під час якої було виявлено, що ОСОБА_1 відсутній в частині. Він особисто зателефонував ОСОБА_1 та повідомив що його звільнення не було погоджено та йому терміново необхідно повернутись в розташування частини. ОСОБА_1 виконав наказ та приблизно через дві години повернувся в розташування підрозділу. Окрім того, пояснив, що він усно поклав обов`язки на ОСОБА_4 повідомляти осіб, яким не погоджено звільнення, однак ОСОБА_4 це не виконав.

Дослідивши адміністративний матеріал, суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.
Об`єктивна сторона ч. 4 ст. 172-11 КУпАП полягає в умисному вчиненні самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 зазначив, що не мав умислу на вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення та завчасно повідомляв командування військової частини про намір піти у звільнення, що також узгоджується із поясненнями свідків, наданими у судовому засіданні, які підтвердили факт подання списку на звільнення, в якому був зазначений ОСОБА_1 , однак про не погодження звільнення останнього не повідомили, через власну недбалість, а отже в діях останнього відсутній прямий умисел на самовільне залишення розташування підрозділу, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст. 62 і ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.7, 10, 13, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -
П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч. 4 ст.172-11 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Старовижівського районного суду
Волинської області Ю.О. Сухоручко