ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1225/22 Справа № 199/5898/22 Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бервено О.М., переглянув апеляційну скаргу останнього, на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 13 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 20.07.2022 року о 09:00 год. в м. Дніпро по пр. Слобожанському біля буд. 67 водій ОСОБА_1 керував атомобілем DAEWOO SENS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Бервено О.М. просить скасувати постанову суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обгрнутовані тим, що суд І інстанції не врахував всіх обставин справи, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в стані крайньої необхідності, так як їхав укладати договір підряду, що фактично є питанням виживання - забезпечення належного рівня життєдіяльності для себе та сім`ї, що в розумінні ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням. При цьому, захисник вказує, що якщо б ОСОБА_1 погодився пройти огляд договір не був би підписаний. Разом з цим, захисник вказує, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб та провели обшук, не роз`яснили права, висновок про ознаки спяніння є помилковим, так як ОСОБА_1 стояв очима до сонця, тому й були звужені очі. Крім цього, до матеріалів долучений відеозапис, який не долучався до протоколу. Відсутні дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачу автомобіля іншій особі. Захисник вказує, що автомобіль ОСОБА_1 використовує для праці, а накладене адміністративне стягнення призведе до боргу, який останній не зможе виплатити.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом, яким підтверджується викладені в протоколі обставини вчинення правопорушення, та що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров`я, а також рапортом, який не суперечить матеріалам справи. Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про вчинення ОСОБА_1 правопорушення в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Той факт, що ОСОБА_1 поспішав для підписання договору в даному випадку не виключає винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час апеляційного перегляду було встановлено, що останній перебував не один в автомобілі, а з напарником. При цьому, як пояснив ОСОБА_1 в апеляційному суді, що їх бригада складається з трьох чоловік, у яких права та обов`язки рівні. Крім цього, ОСОБА_1 підтвердив, що договір необхідно було підписати у м. Дніпрі, тобто в тому місті де останнього було зупинено працівниками поліції. Наведені ОСОБА_1 обставини на переконання апеляційного суду не є підставою для визнання дій такими, що вчиненні в стані крайньої необхідності, як то передбачено ст.18 КУпАП.

Доводи, що ОСОБА_1 не роз`яснювали право мати захисника, наслідки відмови від проходження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП, особа має право мати захисника під час розгляду справи, в той час коли стосовно ОСОБА_1 складалися матеріали про вчинення правопорушення, а не розглядалася справа. При цьому, працівник поліції пояснила, що в разі відмови від проходження огляду ОСОБА_1 на останнього буде складено протокол, після чого водій відмовився пройти огляд.

Необгрунтованими є доводи про відсутність ознак сп`яніння, так як згідно відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, то вони спростовуються рапортом працівника поліції в якому зазначене зворотнє і автомобіль було передано гр. ОСОБА_2 , п/в НОМЕР_2 , який і підписав договір, тобто останній міг самостійно відправитись на автомобілі для його підписання.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не має альтернативи, тому доводи про суворість накладення стягнення на останнього є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бервено О.М.- залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький