Справа № 944/71/22 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/345/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Дзидза А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 4 лютого 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 о 18 год. 55 хв. 24 грудня 2021 року по вулиці Ів.Франка, 113 с.Наконечне-2 Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Віто» з номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей), огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер (вміст алкоголю становить 2,53 проміле) не оцінив дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок цього, здійснив зіткнення з металевим відбійником і металевою огорожею, в результаті цього отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб отримав технічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а, п.12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 ч.1 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 4 лютого 2022 року та провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього закрити за відсутністю і події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи, тим самим його позбавлено права на захист. 14 лютого 2022 року його адвокат Дзидз А.В. ознайомився з матеріалами справи та дізнався про винесення оскаржуваної постанови. З огляду на викладене, вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги покликається на те, що його вина у скоєнні інкримінованих правопорушень не була доведена відповідними належними та допустимими доказами. Зокрема, зазначає, що він продував алкотестер, марку якого з наявного у матеріалах справи відеозапису неможливо. Саме відео не відображає дати та часу проведення огляду, що суперечить вимогам статей 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, чинне законодавство не передбачає застосування працівником патрульної поліції мобільного телефону для фіксації факту порушення вимог ПДР.

Звертає увагу на те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом.

Крім того, зазначає, що 24 грудня 2021 року близько 18:00 год. він рухався по дорозі у с. Наконечне Друге, коли йому назустріч виїхав невстановлений автомобіль, уникаючи зіткнення з яким він змушений був з`їхати з дороги, в результаті чого здійснив зіткнення з відбійником. Після цього з метою зняття стресу він випив пива та горілки, однак зробив це після ДТП. Працівники поліції не з`ясовували обставин справи, а одразу, почувши запах алкоголю, дали продути йому драгер.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився. Його захисник Дзидз А.В. подану апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній, та просив таку задовольнити. Проти проведення розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.

Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржуване рішення, проводилося у відсутності ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні дані про отримання ним постанови, а з матеріалами справи його захисник Дзидз А.В. ознайомився лише 14 лютого 2022 року, що стверджується відповідною розпискою, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Висновок судді першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2021 року серії ОБ №044164 (а.с. 1), ОСОБА_1 о 18 год. 55 хв. 24 грудня 2021 року по вулиці Ів.Франка, 113 с.Наконечне-2 Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Віто» з номерним знаком НОМЕР_1 , не оцінив дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок цього, здійснив зіткнення з металевим відбійником і металевою огорожею, в результаті цього отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб отримав технічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, п.12.1 ПДР України.

Згідно з долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с. 2), зіткнення транспортного засобу «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , з металевими відбійниками та металевою огорожею відбулося на вул. Івана Франка, 113 в с. Наконечне Друге Яворівського району Львівської області. В результаті дорожньо-транспортної пригоди у вказаного автомобіля пошкоджено переднє праве і ліве крило, передній капот, передній бампер, розбиті передні фари, задній бампер, задня кришка багажника.

Вказаний протокол та схему місця ДТП ОСОБА_1 підписав, надавши письмові пояснення про те, що, керуючи своїм автомобілем «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі М-10 в с. Наконечне Друге в сторону м. Яворів, не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості, його розвернуло та він здійснив зіткнення з парапетом та огорожею будинку, що за адресою у АДРЕСА_2 . Перед тим як сісти за кермо випив одну пляшку пива міцного (літру) та сто грамів горілки, вину визнає (а.с. 3).

Здійснивши аналіз наявних у справі доказів, які у своїй сукупності взаємоузгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_1 внаслідок порушення вимог ПДР спричинили дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Поза всяким розумним сумнівом встановлено, що зіткнення відбулося внаслідок неуважності водія автомобіля «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , який не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевим відбійником та металевою огорожею, що не заперечувалось і самим апелянтом.

При цьому доводи апелянта, що зіткнення з відбійником відбулось внаслідок того, що він уникав зіткнення з автомобілем, який рухався по дорозі, є безпідставними, оскільки жодних доказів, які підтверджують заявлений факт, ОСОБА_1 апеляційному суду не представлено.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, спростовуються здобутими в ході розгляду справи належними доказами винуватості.

Щодо заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння та вживання ним алкоголю після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, то такі не заслуговують на увагу.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому пунктом 2.10є ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водієві забороняється до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Дії водія, який порушив вимоги п. 2.10є ПДР, підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме як вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як уже зазначалося, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що «перед тим як сісти за кермо випив одну пляшку пива міцного (літру) та сто грамів горілки» (а.с. 3).

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6820», прилад ARLJ-0469, тест №980 за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 2,53‰, та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: нечітка хода, тремтіння пальців рук. З результатом 2,53‰ ОСОБА_1 погодився, про що розписався у відповідній графі акта, чим водночас стверджується факт ознайомлення останнім з його змістом. Жодних зауважень з приводу проходження огляду, його результатів ОСОБА_1 не висловив, про те, що вживав алкогольні напої після скоєння ДТП не зазначав.

На переконання апеляційного суду, наведені докази у їх сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Твердження про те, що останній вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди жодними доказами не підтверджені та суперечать іншим матеріалам справи, в тому числі письмовим поясненням самого ОСОБА_1 , наданим на місці події. Позиція апелянта розцінюється апеляційним судом як обраний останнім спосіб захисту, який не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

При цьому розбіжність в номері приладу «Drager», а саме те, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою «Drager 6820», тоді як протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №044165 від 24 грудня 2021 року та акті огляду на стан сп`яніння вказано прилад «Drager 6810» не спростовує вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні та є технічною опискою, оскільки всі інші дані, зокрема щодо дати та часу проведення огляду, номеру приладу, номеру тесту співпадають з тими, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 044165 та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також результати такого огляду.

З приводу недопустимості відеозапису як доказу у даній справі, то відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Тобто чинне законодавство не виключає можливості застосування працівником поліції, в тому числі, мобільного телефону для фіксації факту порушення вимог ПДР. Крім того, вказаний доказ оцінюється судом у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами у справі.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом після складання протоколу, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд оцінює критично, адже вказаний факт жодним чином не впливає на обсяг вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно порушення права ОСОБА_1 на захист, то апеляційний суд зазначає, що таке відновлено шляхом подання ним апеляційної скарги та прийняття її до розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

При прийнятті рішення суддею враховано практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Суддя першої інстанції, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в силу ст. 36 КУпАП наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції статей та з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 4 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк