справа № 208/9423/21
провадження № 3/208/223/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Савранський Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу, 27.10.2021 року, о 10.20 годині, по проспекту Т.Шевченка 3, Тадевосян керував автомобілем «ВАЗ 210700-20», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, розширені зіниці очей, які не реагують на світло)

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив наступне.

В зазначений у протоколі час, він рухався на належному йому автомобілі по проспекту Шевченка у м. Кам`янське. Був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що в нього не горить лампочка стопу на одному з задніх сигналів. В ході спілкування, поліцейські зазначили, що у нього начебто є ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти з цього приводу медичний огляд. Він погодився пройти такий огляд, і на його думку це було несподівано та неприємно для працівників поліції. Деякий час вони кудись телефонували, знов питали про його згоду на проходження медогляду, на який він знов беззаперечно погоджувався. Через деякий час працівник поліції повідомив, що медичний огляд необхідно проходити в обласній лікарні, тобто у м. Дніпро, так як позитивний для себе висновок в 1-й міській лікарні він начебто «купить» Обурившись таким звинуваченням, він тем не менш запитав про те, хто ж його буде відвозити назад з м. Дніпро, так як йому відомі такі випадки, коли водія після проходження медогляду кидали в іншому місті напризволяще. Зрозумілої відповіді він не отримав. Він добре розуміє російську мову, але йому складно повністю висловлювати нею свої думки, і це тим більше ускладнилось виниклим сильним хвилюванням. Далі, працівники поліції оголосили йому права та обов`язки українською мовою, яку він ледве розуміє на побутовому рівні. Нічого не зрозумівши і побачивши як подальший розвиток подій став виходити за рамки його порозуміння, він зазначив, що потребує допомоги адвоката. Поліцейські запропонували йому сісти в патрульний автомобіль та їхати до лікарні. На його запит в яку саме, в міську чи обласну, зрозумілої відповіді знов не отримав. Запропонував працівникам поліції поїхати на його автомобілі в 1-у міську лікарню, сівши за кермо. Як варіант, запропонував керування його автомобілем товаришем, з знаходженням в ньому працівників поліції. Попросив працівників поліції у разі пересування патрульним автомобілем, дозволити перебування в ньому його товариша. В усіх варіантах йому було відмовлено. Працівники поліції зупинили перехожих та склали протокол про начебто його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. У присутності свідків він знов зазначив, що не відмовляється від такого огляду, та нічого вже не розуміючи в черговий раз просив почекати адвоката. Особисто, неодноразово казав поліцейським, що готовий проїхати до місцевого закладу охорони здоров`я. Фактично в цьому йому відмовлено.

Протокол відносно нього складено 27.10.2021 року о 11.44 годині, після чого він порадившись з прибулим захисником, одразу поїхав до медичного закладу КНП КМР «Міська лікарня № 1», та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, з негативним результатом, про що ним надано відповідну довідку в судовому засіданні. В складеному відносно нього протоколі він власноруч зазначив про згоду на проведення медичного огляду.

Вивчивши наявні матеріали справи, судом встановлене наступне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» (далі Порядок)

Відповідно до п. п. 3-8 Порядку огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пунктом 7 розділу 1 Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку)

Таким чином, зазначеними нормами законодавства визначено права та обов`язки особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та працівника правоохоронного органу.

Згідно ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в т.ч. й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу, або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що в розрізі відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оцінка доказам надається за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, виключно судом, який керується при цьому законом і правосвідомістю.

Стаття 1 КУпАП визначає його завданням охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі й гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України)

Відповідно до ст. ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Практика ЄСПЛ є джерелом права в Україні, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»

В рішенні «Салов проти України» ЄСПЛ зазначив, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

У рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин. У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу»

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису)

Положеннями ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність правопорушника настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, чи іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП полягає в ухиленні осіб які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Ухилення осіб які керують транспортними засобами від проходження медичного огляду є порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Частиною 5 цієї статті передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Стаття 18 Закону України «Про національну поліцію визначає основні обов`язки поліцейського, згідно якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Переглянутий в судовому засіданні відеозапис доданий до матеріалів справи, повністю та послідовно підтверджує пояснення ОСОБА_2 надані ним у судовому засіданні, і спростовує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, у тому числі і факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляну на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

З наданого відеозапису, навіть при його неодноразовому перегляді, сторонньому спостерігачу неможливо зрозуміти напрямок вектору дій працівників поліції по проведенню огляду ОСОБА_2 в медичному закладі.

Так, працівниками поліції Тадевосян запропоновано пройти медичний огляд в лікарні; отримавши згоду від ОСОБА_2 , працівники поліції після якихось тривалих телефонних перемовин, зазначають про підкуп Тадевосян лікарів міської лікарні; визначають місце проведення медичного огляду в обласної лікарні; пропонують проїхати до лікарні, можливо і місцевої, але тільки з умовою перебування ОСОБА_2 в автомобілі з ними наодинці; у подальшому, не дочекавшись адвоката, складають відносно ОСОБА_2 протокол про його відмову від проходження медичного огляду не зважаючи на гучні заперечення останнього.

Статтею 268 КУпАП передбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у тому числі має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Конституційний Суд України у рішенні № від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (справи «Швидка проти України», «Лучанінова проти України», «Надточій проти України»), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд вважає, що на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону щодо обов`язкового забезпечення особи правовою допомогою, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини.

Чинне законодавство, у тому числі і КПК України передбачає, що кожна особа має право на юридичну допомогу. Це право гарантується державою, яка спрямовує на його реалізацію правоохоронну систему країни, діючи тим самим відповідно до міжнародно-правових вимог, зокрема Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року.

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (стаття 59 Конституції України)

Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України) (стаття 20).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Ніхто не має права здійснювати будь-який вплив на особу у виборі нею захисника, форм та методів здійснення захисту своїх прав.

Стаття 52 КПК України визначає обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

Встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 наполегливо вимагав право скористатись правовою допомогою адвоката, про що неодноразово повідомив працівників поліції, просив почекати того не тривалий час, наголошуючи на перебування захисника у суді. Посадові особи правоохоронного органу у наданні водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, фактично відмовили.

Відеозапис підтверджує та свідчить про володіння ОСОБА_2 російською мовою на початковому побутовому рівні. Права та обов`язки оголошені Тадевосян державною мовою, без якогось пересвідчення зрозумілості проголошеного йому скоромовкою тексту.

Системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вищенаведеним законодавством і судовою практикою, чітко встановлюють, що забезпечення особи правовою допомогою, яка наполегливо вимагає надання правового захисту, до того явно для працівника поліції не володіє мовою якою здійснюється провадження, є його першочерговим фактичним обов`язком.

Право на правову допомогу є невід`ємним правом особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності, а для суду важливим елементом законного і справедливого правосуддя. Відмова у отриманні (наданні) правової допомоги при наведених обставинах є суттєвим порушенням права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Прийняття рішення про винність ОСОБА_3 тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення складеного працівниками поліції та рапорту, є порушенням принципів законності, презумпції невинуватості та змагальності сторін.

Протокол про адміністративне правопорушення містить власноручний запис ОСОБА_2 про те, що він не відмовляється від проходження медичного огляду у лікарні м. Кам`янське, проте сам бланк направлення від посадової особи на такий огляд, залишився при матеріалах справи з відміткою «відмовився»

Наявні в матеріалах справи пояснення свідків про начебто відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в лікарні, не можуть сприйматись як окремий доказ вини останнього, так як повністю спростовуються об`єктивними фактами встановленими відеозаписом цих подій. До того ж, зазначені пояснення свідків - це заздалегідь надрукований протокол, з заздалегідь встановленими обставинами про відмову особи від проходження медичного огляду (у тому числі чомусь за допомогою «Драгер»), навіть з заздалегідь надрукованим текстом: «Пояснення записано вірно та мною прочитано. Зауважень до викладеного я не маю»

Судом встановлено, що згідно висновку №424/1 від 21.10.2021 року, ОСОБА_4 , о 13.25 годині пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння з негативним результатом, тобто не перебував у стані такого сп`яніння, при тому, що на відмінність від алкогольного сп`яніння, сліди наркотику та продукти його розпаду залишаються повністю доступними для їх виявлення кілька діб.

Ніяких даних про фіктивність наданого Тадевосян висновку, суд не має.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що об`єктивних даних, належних доказів на підтвердження наявності об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення, матеріали адміністративної справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вивчивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, рапорт, письмові пояснення свідків, відеозапис з нагрудної камери відео реєстратора, суд вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до КУпАП, якщо дії особи не є такими, що могли б розцінюватися як правопорушення, то відсутня і сама подія адміністративного правопорушення. Склад правопорушення, це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, при цьому відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному вивченні обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 130 ч.1, 245-249, 251-252 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Т.А. Савранський