Справа № 192/1517/22
Провадження № 3/192/539/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року близько 13:00 год в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, та погрозах фізичною розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В суд для розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявку суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, щодо якої складено протокол.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження під час розгляду справи судом та підтверджується: протоколом серії ВАВ № 607971 від 14.10.2022 року, протоколом прийняття заяви від 14.10.2022 та письмовими поясненням потерпілої ОСОБА_2 щодо подій 14.10.2022, письмовим поясненням особи щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , який підтвердив факт вчинення домашнього насильства, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які вказали на нецензурну лайку ОСОБА_1 на адресу матері та систематичність такої поведінки, терміновим заборонним приписом АА 266905.

На думку суду, поведінка ОСОБА_1 свідчить про зухвалість, впевненість у власній безкарності, відсутності поваги та шани до матері, направлена на утвердження переваги над більш вразливою матір`ю, яка не може чинити відповідний опір. Суд вважає, що така поведінка викликала побоювання потерпілої за свою безпеку та спокій, емоційну невпевненість у зв`язку з чим вона звернулась до працівників органів поліції.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який не працює, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

За таких обставин суд вважає необхідним накласти стягнення у виді адміністративного арешту на строк сім діб. Саме таке стягнення, на думку суду, є справедливим, необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових правопорушень, як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.О. Тітова