Справа № 338/1581/21
Провадження № 33/4808/162/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участі особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 07 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 02 грудня 2021 року о 19 год 10 хв на автодорозі Мукачево - Львів, км 288, керував транспортним засобом марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Drager", результат 2,23 ‰.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції порушуючи його право на захист, не повідомив його належним чином про розгляд справи та розглянув справу без його участі, внаслідок чого неправильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що він належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Стверджує, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що в нього не освітлювався задній номерний знак, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП. На вимогу працівника поліції він дійсно пройшов огляд на стан сп`яніння, внаслідок чого було отримано позитивний результат з яким він не погодився. Однак, працівник поліції не забезпечив його доставку до медичного закладу та відповідне проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив встановлений законом порядок проходження огляду водіями транспортних засобів огляду на стан сп`яніння.

Крім того, звертає увагу на те, що зі змісту роздруківки з технічного засобу вбачається, що огляд на стан сп`яніння здійснювався 02.12.2021 року о 19 год.15 хв. за температури повітря +26 С , що не відповідає дійсності, оскільки на даний час температура повітря в Івано-Франківську становила від +8 до +5С . Вищевказані обставини свідчать про те, що працівники поліції проводили огляд на стан сп`яніння в порушення вимог відповідної Інструкції щодо використання технічного засобу, оскільки під час його використання був невірно визначений температурний показник.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини у вчиненні правопорушення, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують його вину у вчиненні правопорушення.

Просив скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду і закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, а матеріали справи не містять даних про його належне повідомлення про розгляд справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 надійшла до суду 09 грудня 2021 року (а.с.11), розгляд якої було призначено на 24.12.2021 року.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника адвоката Капака В.М.

Так, суд першої інстанції зазначив в мотивувальній частині судового рішення про те, що в судове засідання, призначене на 24 грудня 2021 року, ОСОБА_1 не з`явився, будучи своєчасно сповіщеним про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у розписці (а.с. 20). 23 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання

ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, однак за участі його захисника - адвоката Капака В. М., з яким він 23 грудня 2021 року уклав договір про надання правової допомоги. Також у клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що вину у вчиненні правопорушення не визнає (а.с. 13). Цього ж числа до суду надійшло клопотання адвоката Капака В. М. про відкладення судового засідання, призначеного на 24 грудня 2021 року, у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі та для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення для належного захисту ОСОБА_1 (а.с. 14).

В судове засідання, призначене на 21 січня 2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30), надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши, що не має змоги з`явитись до суду за станом здоров`я, оскільки у нього наявні симптоми інфекційного захворювання, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2. Просив відкласти судове засідання та не розглядати справу без його участі (а.с. 23). Захисник ОСОБА_1 адвокат Капак В. М. на розгляд справи 21 січня 2022 року не з`явився, до суду надійшло його клопотання про відкладення судового засідання, оскільки з 14 січня до 31 грудня 2022 року перебуває у відпустці (а.с. 27).

04 лютого 2022 року до суду надійшла заява адвоката Капака В. М., в якій він повідомив суд, що більше не здійснює захист ОСОБА_1 у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до заяви додано копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №148/2021 від 23 грудня 2021 року.

ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, та вказаною ОСОБА_1 в його клопотаннях, в судове засідання, призначене на 07 лютого 2022 року не з`явився, конверт з судовою повісткою повернувся до суду з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що така поведінка особи вважається зловживанням учасником справи своїми матеріальними та процесуальними правами для затягування процедури розгляду, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважав, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, що дозволяло особі, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та його захисника протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.

В той же час апеляційний суд враховує, що під час судового розгляду судом першої інстанції у повному обсязі були досліджені матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, наявні по справі письмові докази та відеозаписи з відео реєстратора поліцейського.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність її вини у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

Так, статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №460797 від 02.12.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 02 грудня 2021 року о 19 год 10 хв на автодорозі Мукачево - Львів, км 288, керував транспортним засобом марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Drager", результат 2,23 ‰.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським СРПП Коломийського ВП№2 Новіцьким А.Ю., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Богородчанському районному суді Івано-Франківської області, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

В протоколі зазначено, що свідки не залучались. Зазначено, що до протоколу додається адміністративні матеріали та відеозапис.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення із змістом протоколу та змістом висунутого йому звинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення містить дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що керування транспортним засобом передано водію ОСОБА_2 .

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з доводів в апеляційній скарзі та пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він вважає, що працівники поліції порушили встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує, що в результаті добровільного проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу було отримано позитивний результат, однак вважає, що вказаний результат огляду на стан сп`яніння не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки він не погодився з ним і працівники поліції повинні були забезпечити проведення огляду у медичному закладі. Стверджує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі і він не відмовлявся від проходження такого огляду

Крім того, вказує на те, що результати огляду за допомогою спеціального технічного приладу не можуть бути визнані допустимими, оскільки зі змісту роздруківки з технічного засобу вбачається, що ним неправильно визначено температура повітря.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні правопорушення, а долучений до матеріалів справи відеозапис безпідставно визнаний судом належним та допустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на проведення відеозьйомки та матеріали фіксації.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту мотивувальної частину судового рішення вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується даними роздруківки з приладу "Drager" Alcotest 6810 (а.с. 1) з якої видно, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент проведення огляду - 02 грудня 2021 року о 19 год 15 хв - становив 2,23‰;

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невиразна мова. Водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Drager" 6810, результат тесту склав 2,23‰. З вказаним результатом огляду ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом в акті (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 грудня 2021 року (а.с.4);

- даними відеозапису, перегляд якого дає підстави зробити висновок, що порушень проведення огляду особи на виявлення стану сп`яніння, які б давали підстави ставити під сумнів результати освідування, не було допущено (а.с. 9).

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи долучені до матеріалів справи.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, зі змісту відеозаписів долучених інспектором патрульної поліції до матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та добровільно погодився пройти відповідний огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 зміст висунутого обвинувачення та повідомили про складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувалось, що зафіксовані відеозаписом обставини, стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з тим, що не освітлювався задній номерний знак. Разом з тим, у зв`язку з виявленням у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Водій ОСОБА_1 добровільно пройшов відповідний огляд на стан сп`яніння та повністю погодився із позитивним результатом і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Відеозапис містить дані про те, що водію ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду, на що водій в категоричній формі відмовився, погодився із позитивним результатом, який було отримано за допомогою спеціального технічного засобу та стверджував,що не має ніяких претензій до працівників поліції.

Працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснено зміст протоколу про адміністративне правопорушення та вручено його копію.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що вказаним відеозаписом зафіксовані обставини, які пов`язані із звинуваченням його у вчиненні адміністративного правопорушення, однак вважав, що вказаний відеозапис не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки знятий працівником поліції на мобільний телефон і в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано яким саме приладом було здійснено відеофіксацію.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не можуть бути визнані належним та допустимим доказом, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що відеозапис дійсно стосується обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянтом не доведено яким чином неправильність даних щодо температурного режиму впливає на об`єктивність позитивного результату, який було отримано під час проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу.

Зі змісту роздруківки з технічного засобу та копії свідоцтва від 04.10.2021 року про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке дійсно до 04.10.2022 року вбачається, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, останнє його калібрування здійснювалось 04.10.2021 року

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. "Справа О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства"

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи та відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було те, що на ньому не освітлювався задній номерний знак.

Зі змісту відеозапису, які долучені до матеріалів справи вбачається, що поліцейським було вказано причину зупинки транспортного засобу під керуванням апелянта, з чим останній не погодився та заперечував.

Зокрема, до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у відповідності до якої на ОСОБА_1 було накладено стягнення за порушення ним ПДР України, що свідчить про безпідставність такого звинувачення.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 ..

Згідно рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Івано-Франківського РУП (а.с.7), 02.12.2021 року під час несення служби в добовому наряді було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. В результаті проведення огляду було отримано позитивний результат 2, 23 % проміле з яким водій транспортного засобу повністю погодився.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП№2 Івано-Франківського РУП про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи також долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП « ПНЦ ІФ ОР» (а.с.4), відповідно до якого огляд водія ОСОБА_1 було проведено за допомогою спеціального технічного засобу.

Апеляційний суд вважає безпідставним зазначення у вказаному направлені даних про доставку особи на огляд у заклад охорони здоров`я, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі і він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки вищевказані твердження повністю суперечать сукупності досліджених судом доказів та відеозапису, який долучено до матеріалів справи.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі.

В результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено істотних порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту процесуальної поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що такий результат огляду не відповідає дійсності та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, висловлена ним після отримання позитивного результату огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, свідчить про те, що він фактично погоджується з отриманим результатом огляду.

Так, відповідно до акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що останній повністю погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, що підтвердив своїм власноручним підписом у відповідній графі. (а.с. 3) Вищевказані дані акту огляду повністю підтверджуються даними відеозапису з персональних відеореєстраторів працівників поліції в частині згоди водія транспортного засобу з отриманим позитивним результатом.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що апелянтом не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6810 не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 02 грудня 2021 року о 19 год 10 хв на автодорозі Мукачево - Львів, км 288, керував транспортним засобом марки "Ford Transit", н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Drager", результат 2,23 ‰.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 07 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв