Справа № 369/5297/22
Провадження № 3/369/3954/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.08.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 431634, вбачається, що 17 червня 2022 року о 02:20 год., ОСОБА_1 перебуваючи по АДРЕСА_3 , під час дії воєнного стану на території України порушила комендантську годину, чим вчинила злісну непокору законній вимозі працівників поліції. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що того дня, затрималася та дійсно порушила комендантську годину, однак на вимоги працівників поліції надала їм для перевірки документи та пояснила ситуацію, яка склалася. При цьому вказала, що дійсно перебувала у стані сп`яніння, однак жодного опору працівникам поліції не чинила та виконувала їхні законні вимоги, чому працівники поліції склали на неї протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП не розуміє. Просить суд визнати її невинуватою та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення,та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Більше того, протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність однієї з обов`язкових ознак у вигляді законодавчо обґрунтованої вимоги чи розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 431634 від 17 червня 2022 року, ОСОБА_1 , 17 червня 2022 року о 02:20 год., перебуваючи по АДРЕСА_3 , під час дії воєнного стану на території України порушила комендантську годину, чим вчинила злісну непокору законній вимозі працівників поліції

Разом з тим, з суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 431634 від 17 червня 2022 року не вбачається в чому саме полягала законна вимога чи законне розпорядження працівника поліції, яке не виконала ОСОБА_1 .

Поряд з цим, не видно, що така законна вимога чи законне розпорядження працівника поліції було наполегливим та неодноразово повтореним останній.

Більше того, з протоколу не вбачається в чому саме в якій формі виразилась відмова ОСОБА_1 від виконання законної вимоги чи законного розпорядження працівника поліції, що давало б підстави вважати такі дії ОСОБА_1 злісною непокорою.

Разом з тим, станом на 17 червня 2022 року чинний кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми за якою настає адміністративна відповідальність за порушення комендантської години в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищенаведене, дії ОСОБА_1 зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюються диспозицією ст. 185 КУпАП, що ставлять у вину останній, що дає підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона вказаного правопорушення.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази для ухвалення рішення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідно визнання її вини у вчиненому.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 431633 від 17 червня 2022 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, копія постанови серії ГАБ № 944678 від 17 червня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 185, 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 431634 від 17 червня 2022 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак