Провадження № 33/824/1025/2022 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участі: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Петечел М.В., представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 - адвоката Сагайдака Е.С., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сагайдака Е.С. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у вину було поставлене те, що він, 10 жовтня 2021 року, близько 21 години, керуючи автомобілем марки «Geely», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Дніпровська Набережна та вул. Ахматової, в м. Києві, у порушення вимог п. 10.11 ПДР України, не надав переваги у русі автомобілю марки «Audi», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з правого боку та допустив з ним зіткнення що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_1 суддя місцевого суду зазначила те, що відповідно до долученого висновку експерта № 146 від 05.01.2022 року, у дорожній обстановці на місці події водій ОСОБА_1 повинен був керуватися п. 16.6 ПДР України, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення останньому у вину було поставлено порушення вимог п.10.11 ПДР України. Доказів, які би підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі адвоката Сагайдака Е.С. указано на необґрунтованість висновків судді місцевого суду про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що фактично водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.6 ПДР України та саме це порушення перебувало у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення та пошкодженні транспортних засобів. Однак, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину було поставлене порушення вимог п. 10.11 ПДР України, прийшов висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказані мотиви судді місцевого суду на переконання апелянта суперечать як завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення, так і положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім цього, на думку апелянта, постанова судді суперечить висновкам Науково-Консультативної Ради при Вищому Адміністративному Суді України щодо встановлення вини особи під час закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі ст.38 КУпАП без встановлення вини останнього.

Вислухавши пояснення:

представника іншого учасника ДТП - адвоката Сагайдака Е.С., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити;

захисника Петечела М.В., який заперечували щодо апеляційної скарги, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За способом викладу елементів правової норми ст. 124 КУпАП, яка відноситься до бланкетної норми при якому окремі елементи цієї норми формулюються у спеціальних правилах, у тому числі і у Правилах дорожнього руху України. Це визначає обов`язок посадової особи, який складає протокол про адміністративне правопорушення зазначати конкретний пункт ПДР України, який був порушений особою із доведенням того що саме порушення цього пункту ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із наслідками, які зазначені у ст. 124 КУпАП. Цих вимог закону у ході складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 із належною повнотою дотримано не було.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину було поставлене порушення вимог п.10.11 ПДР України. Цим пунктом визначена пріоритетність проїзду у випадках коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена вимогами ПДР України, у такому випадку дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку. Між тим, із матеріалів справи вбачається, що ДТП між автомобілями марки «Geely», номерний знак НОМЕР_1 , та «Audi», номерний знак НОМЕР_2 , сталася на перехресті вул. Дніпровська Набережна та вул. Ахматової в м. Києві, черговість проїзду на якому регулюється світлофором та правила переїзду якого обумовлені вимогами п.п. 16.1 - 16.10 ПДР України. Наведене дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 необґрунтовано було поставлено у вину порушення вимог п.10.11 ПДР України, оскільки дорожня обстановка в умовах якої сталася ДТП не регулювалася вимогами як цього пункту ПДР України, так і іншими нормами розділу 10 ПДР України.

Відповідно до матеріалів справи, у діях ОСОБА_1 можуть вбачатися порушення вимог п. 16.6 ПДР України, на що указує сукупність зібраних у справі доказів у тому числі і висновок експерта № 146 від 05.01.2022 року. Між тим, ОСОБА_1 у вину не ставилось порушення вимог цього пункту ПДР України. При вирішенні питання про можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП яке проявилось саме у порушенні вимог п.16.6 ПДР України суд звертає увагу на те, що відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у рішеннях «Енхель та інші проти Нідерландів», «Гурепка проти України», «Шевченко проти України», «Карелін проти Російської Федерації», а також у інших рішеннях, правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП за критеріями кола осіб та передбачуваного стягнення відноситься до категорії кримінальних правопорушень, а тому при розгляді справи про дане правопорушення повинні застосовуватись ті принципи, які передбачені для розгляду кримінальних правопорушень. Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод. Наведене указує на те, що у ході розгляду справи на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 суддя місцевого суду був позбавлений можливості визнати те, що ОСОБА_1 були допущені порушення вимог п. 16.6 ПДР України оскільки обвинувачення у вчиненні цього порушення ОСОБА_1 у вину не ставилось, від такого обвинувачення він не захищався, що безумовно указує на те, що у випадку констатації судом першої інстанції факту порушення ОСОБА_1 вимог зазначеного пункту ПДР України відбулося би порушення його права на захист. Суд вважає, що у такому випадку відбулося би також порушення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до п.п. «а» і «b» ч.3 якої кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. Визнання особи винною у вчиненні правопорушення без детальної її інформації про сутність висунутого щодо неї обвинувачення та не надання їй необхідного часу для підготовки захисту від обвинуваченого безумовно буде указувати на порушення вимог ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Врахувавши наведені обставини суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність того, що у діях ОСОБА_1 мало місце порушення вимог п. 10.11 ПДР України і не можливості виходу за межі висунутого обвинувачення та на законних підставах закрив щодо нього провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга адвоката Сагайдака Е.С. не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Постанова суду першої інстанції ґрунтується як на матеріалах справи, так і на вимогах закону, є належним чином мотивованою. Суд при цьому звертає увагу на неможливість ухвалення рішення про визнання доведеним факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР України із мотивів наведених вище. Посилання захисника на неможливість ухвалення рішення про визнання вини у випадку закриття провадження у справі суд вважає не обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції рішення про визнання вини ОСОБА_1 не ухвалювалось, а лише було зроблене посилання на висновок експерта.

Наведене указує на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Постанова Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Сагайдака Е.С. залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін із урахуванням доповнень викладених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.