КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №753/7710/22
Апеляційне провадження
№ 33/824/2481/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в ТОВ «Саят Нова фуд» на посаді кухаря виробничого цеху, проживаючого у АДРЕСА_1 про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496грн 20коп.

Постановою судді визнано доведеним, що ОСОБА_1 29 травня 2022 року о 17 годині 10 хвилин, керуючи належним йому транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Ревуцького, 37/12 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість шкіри обличчя, зіниці очей погано реагують на світло, порушено координацію рухів. На вимогу працівника поліції, передбачену п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції допущено формальний підхід до розгляду даної справи, суд не звернув увагу на відсутність свідків при складенні поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та його огляді.

Також ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначив, що працівники поліції не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та не надали йому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної

скарги та додав, що у нього не було ознак наркотичного сп`яніння, спочатку він погодився пройти огляд у медичній установі, однак у подальшому від проходження огляду він відмовився, так як під час поїздки на патрульному автомобілі до лікаря-нарколога були дзвінки поліцейському, він виходив з машини, з кимось спілкувався, що викликало у нього підозру, оскільки на його думку, вказані дії поліцейського не були схожі на процедуру проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №214489 від 29 травня 2022 року, в цей день о 17год. 10хв. у м. Києві по вул. Ревуцького, 37/12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: блідість шкіри обличчя, зіниці очей погано реагують на світло, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому

законом порядку водій відмовився в кабінеті лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що він знаходився у тверезому стані і нічого не вживав.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, пропозиція водієві пройти медичний огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану наркотичного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження медичного огляду, фіксація цієї відмови відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки

підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4).

Згідно п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису з камери поліцейського вбачається, що свою вимогу до ОСОБА_1 пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, працівники поліції не обґрунтували жодним чином, та не навели підстави, на основі яких вони вважали, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. При цьому, працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 наявні в нього ознаки наркотичного сп`яніння.

Також з відеозапису вбачається, що поліцейським проведений огляд ОСОБА_1 , здійснено перевірку його координацію рухів та реакцію зіниць на світло.

Апеляційний суд звернув увагу, що вищезазначена перевірка підтвердила відсутність наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, працівниками поліції не зазначається, що у ОСОБА_1 містяться будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, які є підставою для вимоги пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у

поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 6 Порядку визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

У порушення вказаних вимог працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 направлення на огляд у медичному закладі, не міститься такий документ і у матеріалах справи.

Правомірними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, а також не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також з відеозапису вбачається, що працівником поліції проведений повний огляд ОСОБА_1 та його транспортного засобу, однак у порушення вимог ст. 264 КУпАП відповідного протоколу не складено, а також про проведений огляд не зроблений запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Не містять матеріали справи і доказів необхідності проведення огляду ОСОБА_1 та його транспортного засобу.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне

правопорушення складено у відсутність свідків, чим порушено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та КУпАП, є необґрунтованими, оскільки положеннями ст. 254 КУпАП не передбачено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинен складатися у присутності двох свідків, а у ст. 256 КУпАП зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються свідки у разі їх наявності.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вказаної норми свідчить, що огляд особи у присутності свідків здійснюється поліцейським у разі неможливості застосування технічного засобу відеозапису.

Враховуючи, що зміни у вищезазначену статтю були прийняті Законом України №1231-IX від 16.02.2021 і вказана норма є спеціальною, а Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, є підзаконним актом, прийнята до внесення змін у статтю 266 КУпАП і на даний час суперечить положенням Закону, застосуванню підлягають саме норми Закону.

Отже, посилання у апеляційній скарзі на те, що при огляді ОСОБА_1 не залучалися свідки, що є підставою для висновку про допущені порушення поліцейським при проведенні огляду, не ґрунтуються на нормах КУпАП та є безпідставними.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, що згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч. 1 п. 1, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у

зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт