Справа № 136/277/22
ПОСТАНОВА
30.09.2022 року м. Липовець
Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,
за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
15.02.2022 о 22 год. 13 хв. по вул. Калініна, в смт. Турбів, гр. ОСОБА_1 керував мотоблоком «Добриня», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.
У судове засідання неодноразово ОСОБА_1 не з`являвся, будучи повідомлений про день та час розгляду справи за адресою зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є зареєстрованою адресою місця проживання останнього, про що свідчать відомості отримані із Турбівської селищної ради від 18.04.2022 № 08-6/580.
Крім того, на офіційному сайті Липовецького районного суду Вінницької області, в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на викладені обставини, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не подавав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явився, будучи обізнаним про наявність матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно нього, отож його поведінка свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи.
Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП надано наступні докази, які безпосередньо досліджувались судом, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №242098 від 15.04.2022, у якому зазначено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в якому викладено суть адміністративного правопорушення, про що зазначено вище. На звороті якого зазначено про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;
- письмові пояснення свідка ОСОБА_2 які додані до протоколу, відповідно до яких зазначено, що 15.02.2022 о 22:00 год. він перебував в м. Турбів по вул. Копитка, де дивився телевізор та підірвався бо почув удар по його металевій огорожі, подивившись у вікно побачив, що два хлопці на мотоблоці пошкодили йому паркан та почали тікати, також це почув його сусід ОСОБА_3 , вони сіли на автомобіль та почали наздоганяти мотоблок, від якого втікали два молодих хлопці, після чого вони повернулись за 5 хвилин, водієм мотоблоку був ОСОБА_4 , якому було працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі на що той відмовився.
- письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_2 ;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, віід 15.02.2022, в якому зазначено про направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, у зв`язку із наявністю у ньогог ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, від огляду останній відмовився;
- відеозапис з нагрудної камери поліцейського на CD диску, який був безпосередньо переглянутий судом, відповідно до якого встановлено, що працівники поліції з`ясовували обставини за яких сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено паркан в присутності особи, яка відрекомендувалась ОСОБА_1 , інші ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . В ході спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_8 підтвердили, що коли наздогнали мотоблок на автомобілі, то від нього відбігали два молодих хлопця, які за 5 хвилин повернулись до транспортного засобу, їх силуети вони впізнали. На вимогу працівника поліції один із хлопців відрекомендувався ОСОБА_1 , на запитання працівника поліції «чи керував транспортним засобом» останній намагається уникати відповіді. Працівник поліції зазначив, що у ОСОБА_1 наявні очевидні ознак алкогольного сп`яніння : різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. На запитання працівника поліції: - чи вживав спиртні напої останній відповів, що «так», чи керував транспортним засобом відповів: «угу», чи будете проходити огляд на визначення стану сп`яніння відповів «не буду». ОСОБА_9 на відео підтвердила, що до ДТП керувала вона, а після злякалась, то керували хлопці, що ОСОБА_1 та інший учасник підтвердили, що кожен із них виконував функції водія. ОСОБА_1 на пропозицію працівник поліції пройти огляд в установленому законом порядку категорично відмовився.
З метою перевірки обставин даної справи, оскільки особа, яка притягується до відповідальності на виклику суду не з`являлась, судом було викликано особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_10 , який був безпосередньо допитаний судом та який суду пояснив, що 15.02.2022 вони виїхали на виклик по вул. Калініна, в смт. Турбів, оскільки мала місце ДТП внаслідок якої було пошкоджено паркан, що належить ОСОБА_5 . Приїхавши на місце було встановлено, що там перебували заявник ОСОБА_5 його сусід ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_9 і особа, яку не було встановлено. В ході спілкування було з`ясовано, що кожен із трьох учасників виконували функції водія, оскільки ОСОБА_1 мав явні та очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, на що йому було наголошено, йому було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння, утім останній відмовився, про що було оформлено відповідні матеріали, від підпису він також відмовився, усі права йому було роз`яснено утім заяв та клопотань він не заявляв. Щодо іншого учасника обставини на момент фіксації цього правопорушення встановлювались.
За клопотанням ОСОБА_10 було викликано в якості свідків іншого працівника поліції ОСОБА_11 та свідків зазначених у протоколі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , останні в судове засідання не з`явились, про поважність причин своєї неодноразової неявки не підтвердили.
Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаний в якості свідка підтвердив, що факт керування транспортним засобом у тому числі ОСОБА_1 підтвердили свідки, письмові пояснення яких долучено до справи, а також допитана в якості свідка працівниками поліції ОСОБА_9 , що відображено на відеозаписі з нагрудної камери. ОСОБА_1 мав видимі очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на пропозицію працівника поліції відмовився в категоричній формі, в результаті чого ними було оформлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд, оцінивши вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, встановив, що ОСОБА_1 притягується до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову як особа, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
При цьому, суд враховує, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
За п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74 року (далі за текстом Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортних средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.
З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази підтверджують виконання ОСОБА_1 функцій водія, а невизнання ним вказаних обставин на відеозаписі із нагрудної камери суд розцінює як можливість уникнення останнього від відповідальності за висунутим особі за ч.1 ст.130 КУпАП обвинуваченням.
Суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.
Суд вважає, за необхідне врахувати й практику ЄСПЛ за принципами якого останній сповідує, що скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
При цьому, суд враховує роз`яснення надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), де зазначено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У той же час суд враховує поняття ухилення, що відповідно до загальнодоступних джерел - це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов`язку або дії шляхом втечі від ситуації, приховування даних, тощо.
При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, який встановлений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння із застосуванням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування, оскільки як було встановлено судом, ОСОБА_1 було видано посвідчення водія.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст.23-24, 27, 33, ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 266, 276, 283-284, 294 КУпАП, суд, -
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН