Єдиний унікальний номер 389/1686/22
провадження №3/389/728/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Український Віталій Валентинович, розглянувши в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУКНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не повідомлений, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ№484503 від 27.01.2022, ОСОБА_1 , 27.01.2022 о 20.40 годині у АДРЕСА_2 , перебуваючи у п`яному вигляді, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, хапав за формений одяг, намагався нанести удари, свої протиправні дії не припиняв, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

У судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився, про місце, час і дату розгляду справ повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Заяв, пояснень чи клопотань про відкладення, до суду не надано.Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Зважаючи на викладене, відповідно до ст.268 КУпАП, зважаючи на вимоги ст.38 КУпАП, вбачається можливим справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП розглядати за його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Аналіз вказаної правової норми дає підстави стверджувати те, що непокора повинна бути злісною. Злісність непокори проявляється у відмові від виконання наполегливих, неодноразових законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконання ним службових обов`язків, або відмова, яка виражена в зухвалій формі, що свідчити про явну зневагу до поліцейського. Іншою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП є законність розпорядження/вимоги поліцейського. Суд вважає, що цією ознакою охоплюється обов`язок поліцейського проінформувати особу у доступний для неї спосіб про те, що указане розпорядження/вимога надходить саме від поліцейського, що вимагає від особи особливого ставлення до такого розпорядження/вимоги та необхідності його виконання. Розпорядження/вимога поліцейського повинні бути законними, тобто можливість поліцейського зробити таке розпорядження чи вимогу, що породжує в подальшому у особи обов`язок вчинити певні дії, утриматись від їх вчинення, усвідомити, передбачити та спрогнозувати свою подальшу поведінку повинна передбачатись Законом України «Про національну поліцію» або іншими нормативними документами, що регламентують службову та професійну діяльність поліцейського. Таке розпорядження чи вимога повинні бути зрозумілі особі, обов`язок забезпечити зрозумілість цього розпорядження чи вимоги лежить на поліцейському.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" вказано, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п.7). Саме це тлумачення є визнаначальним, на нього посилається Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Таким чином, для наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

На підставі Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати заходи примусу, визначені ст.42 вказаного Закону, а саме фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), вбачається, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, у яких наявні суттєві розбіжності щодо місця вчинення правопорушення, враховуючи відсутність відеозапису, хоча про нього є відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення, невідповідність викладення у протоколі про адміністративне правопорушення суті правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, вважаю, що належні та беззаперечні докази, які б свідчили про те, що працівником поліції було висунуто законні розпорядження чи вимоги, які висловлювались наполегливо чи неодноразово та не були виконані ОСОБА_1 відсутні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.1,9,221, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя В.В. Український