Справа № 583/42/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2022 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., при секретарі Якубович В.В., за участю: водія ОСОБА_1 адвоката Собини П.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 173671 від 03.01.2022 р. ОСОБА_1 03.01.2022 року о 01.15 годині перебуваючи в м. Охтирка, по вул. Армійській, 78, керував автомобілем Folksvagen Paccat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медогляду на стан сп`яніння в медичному закладі або на місці із використанням газоаналізатора Alkotest 6820 ухилився шляхом відмови, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У підтвердження винуватості водія у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення до протоколу також було додано направлення водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, письмовим поясненням ОСОБА_2 в кому той вказав про те, що дорогою до пров. Лісного бачив вказаний автомобіль. На його думку водій перебував за кермом, хоча він цього не бачив. Однак інші присутні пояснювали про те, що саме цей водій рухався на авто тротуаром та створював небезпеку для пішоходів. Письмовим поясненням ОСОБА_3 , який повідомив про те, що він бачив як ОСОБА_1 вийшов 03.01.2022 о 01:15 год. із кафе «Августін», нестійкою ходою підійшов до автомобіля Folksvagen д.н.з. НОМЕР_1 , а потім сів за кермо та почав буксувати по колу керуючи даним т.з. біля кафе. Потім він виїхав на дорогу по вул. Армійській та поїхав у напрямку с/ш №5. Далі він розвернувся і знову повернувся до стоянки кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та знову почав їздити по колу з буксуванням ледве не заїхавши на тротуар, де знаходились люди, які чекали на «таксі». Поведінка та стан водія були неадекватними, він кричав, що у нього немає сенсу для життя. Вважає що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він викликав поліцію.

Безпосередньо в суді свідок ОСОБА_4 підтвердив раніше надані письмові пояснення у тій частині, що він особисто бачив ОСОБА_1 в середині авто на передньому пасажирському сидінні та не бачив щоб той рухався на ньому.

Оглянуті в судовому засіданні записи відео з нагрудної камери поліцейського не є безперервними і не містять повної інформації про всі обставини події починаючи від прибуття поліцейських на місце і до роз`яснення прав особі та складання адміністративного протоколу відносно нього, вручення копії, чи відмови у цьому. Із досліджених фрагментів з`ясовано, що водій заперечував факт керування автомобілем того вечора.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив про те, що того вечора він не керував зазначеним авто.

Його захисник вважає наявними підстави для закриття провадження через відсутність безперервного відеозапису події, не роз`яснення прав водію під час складання протоколу та не залучення свідків.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КпАП України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Законодавство України про адміністративне правопорушення складається з КпАП України та інших законів України (ч. 1 ст. 2 КпАП), а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження у справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КпАП). При цьому правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ст. 9 КпАП), а на підставі ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідальність для особи, яка керує т/з, настає, крім іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що кореспондується з вимогами п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого у свою чергу закріплена у ст. 266 КпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КпАП України є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КпАП України огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КпАП України не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та п. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», оскільки лише ці нормативно-правові та підзаконні нормативно-правові акти регламентують процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду як на місці зупинки т/з, так і у закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (із послідуючими змінами), водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічну вимогу містить і п. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015 № 1408/27853 (із послідуючими змінами), згідно якої у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно відеозапису з місця події, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки т/з та у медичному закладі охорони здоров`я зафіксований без присутності свідків, що на відео було добре видно.

Досліджені докази дають підстави для висновку, що фіксування відмови водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння проводилось поліцейськими з порушенням вказаних вище норм процесуального законодавства, оскільки 2-х свідків при цьому не було.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 251 КпАП) може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати ст. 254, 255 КпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не був дотриманий порядок фіксації відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, тобто процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

П. 2 глави 3 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, передбачено, що включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозапис ведеться безперервно до їх завершення.

Однак у даному випадку надане до протоколу відео фіксації даних процесуальних дій не є безперервним, що окремо виключає його прийняття як належного та допустимого доказу винуватості водія.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином винуватість водія у вчиненні інкримінованого йому у вину адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами не доведена.

Відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене приходжу до висновку про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Тому відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 247 КпАП України, провадження у даній частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко