Справа № 523/9074/22
Номер провадження 3/523/5942/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2022 р. м.Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Малиновський О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянка України, не працює, мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ;

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 308425 від 18 липня 2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 встановлено, що остання 18 липня 2022 року о 01:00 годин неналежним чином займається виконанням своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей передбачених ст.150 СК України, внаслідок чого знаходилась з явними признаками алкогольного сп`яніння разом зі своїми трьома малолітніми дітьми на вулиці в нічний час. В діях ОСОБА_1 встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, викликалась до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного «смс» оголошення про виклик на вебпорталі Судова влада України.

Згідно ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 308425 від 18 липня 2022 року, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 статті 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Отже, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітніх дітей.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «До протоколу додаються» запис про відео з б/к №473730,473731,471390, проте матеріали справи їх не містять.

Таким чином, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є недоведеною.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя