Справа № 346/2866/22
Провадження № 3/346/1973/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, 25 липня 2022 року надійшов протокол серії ВАВ № 065544 від 21 липня 2022 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_1 полягала у тому, що 09 липня 2022 року о 20 годині 00 хвилин, в АДРЕСА_1 , він вчинив конфлікт з ОСОБА_2 , під час якого виражався в його сторону нецензурними словами та словесно погрожував пошкодженням автомобіля, чим вчинив акт психологічного насильства в сім`ї, що не завдало психічному здоров`ю потерпілого. А за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 суду невідомі. Він отримав SMS-повідомлення із текстом повістки. Також повістка у паперовому вигляді була надіслана йому на поштову адресу, з рекомендованим листом, двічі. І тому, на підставі статті 6 «право на справедливий суд» Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року (де було розглянуто питання тривалості розгляду справи, але його висновок суд вважає цілком застосовним і до цієї справи), а також рішення від 24.02.2022 року про визнання не прийнятною заяви №43925/18 у справі "Goryachyy v. Ukraine" (якою суд не знайшов порушень статті 6 Конвенції у тому, що суд інформував людину про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання повістки поштою з рекомендованим повідомленням, але вона повернулась з поміткою, що її не було доставлено у зв`язку із закінченням строку для його отримання отримувачем) суд проводив розгляд справи ОСОБА_1 за його відсутності, оскільки він як сторона у справі протягом двох місяців не вжив жодних заходів аби дізнатись про стан відомого йому судового провадження та забрати повістку. А про існування провадження проти нього саме у Коломийському міськрайонному суді йому було відомо, що вказано у протоколі під підпис.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, положеннями частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) серед іншого передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, є адміністративним правопорушенням.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

З огляду на зміст частини 1 статті 173-2 КУпАП, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, є тільки таке діяння людини (дія або бездіяльність) фізичного чи психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, тощо), внаслідок якого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Але разом з цим суд враховує, що за положеннями пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14).

Однак із змісту протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок вчиненого ним діяння щодо ОСОБА_2 , йому не було завдано психологічної шкоди, відомостей про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 відсутні, або, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, за даними самого поліцейського який склав протокол, ОСОБА_1 не вчинив ні фізичного, ні психологічного насилля, які є формами домашнього насилля.

Відтак суд констатує, що в діянні ОСОБА_1 , вчиненого ним 09 липня 2022 року, близько 20 години 00 хвилин, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Разом з цим, суд, у жодному разі не виправдовує вчинок ОСОБА_1 , який містить ознаки порушення норм моралі у демократичному суспільстві. Жоден закон не дає йому права нецензурно висловлюватись у присутності, а тім більше у бік будь-якої людини, у тому числі, якщо вони є родичами, особливо якщо така людина виказує своє небажання спілкуватись у такій формі.

Але питання кваліфікації такого діяння, тобто визначення того за яким законом він повинен понести відповідальність за вчинене ним діяння і яку саме (кримінальну чи адміністративну) чи жодну відповідальність - це питання компетенції спеціально уповноважених органів виконавчої влади, у тому числі й Національної поліції (по певних правопорушеннях), але не суду.

Функція і роль суду полягає в іншому. Обов`язок суду (у справах про адміністративні правопорушення) перевірити чи є в діянні людини і чи доводяться доказами усі ознаки того складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого його підозрює поліцейський (тобто суд повинен перевірити правильність вже здійсненої кваліфікації), і здійснити це, суд може тільки на підставі наданих йому доказів, і тільки в межах вже здійсненої поліцейським кваліфікації. І якщо склад адміністративного правопорушення, в діянні конкретної людини не підтверджується доказами, навіть хоча би одна ознака не підтверджується, суд повинен справу закрити.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого 173-2 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 вчиненого ним 09 липня 2022 року, провадження у справі щодо нього слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття проваджень, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173-2, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діянні.

Постанову може бути оскаржено до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Суддя Коваленко Д. С.