Справа № 199/1228/22
ПОСТАНОВА

іменем України

05.04.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Садиленка О.Л., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №062380 від 05.02.2022, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 05.02.2022 о 03-48 годині у м. Дніпрі по вул. Передовій, 346, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager 6820 DO 88», тест №1441, результат 1.81‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що він 04.02.2022 о 20-00 годині зустрів свого знайомого ОСОБА_2 , з яким поїхав на АЗС WOG за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 263, де вони тривалий час спілкувались та вживали алкогольні напої. Приблизно о 03:30 годині 05.02.2022 вони розійшлись, ОСОБА_2 викликав таксі та поїхав додому. В той день він був за кермом свого автомобіля «BMW X5», після того, як він випив алкогольні напої, він не бажав залишати свій автомобіль без нагляду на АЗС, тому він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3 та попрохав його приїхати та сісти за кермо його автомобіля, щоб доїхати додому. Далі він чекав ОСОБА_3 в своєму автомобілі, в якому він завів двигун з метою погрітися. Він дійсно перебував на водійському сидінні свого автомобіля і двигун останнього був запущений, однак я він керував цим автомобілем. Потім до нього підійшли працівники поліції, які почувши від нього запах алкоголю запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він повідомив, що не керував автомобілем, однак співробітники поліції наполягали на проходженні огляду або на місці за допомогою газоаналізатора, або в медичному закладі. Він погодився пройти огляд з використанням газоаналізатора. Після того працівники поліції оформили документи, які він підписав. В цей час прибув ОСОБА_3 та співробітники поліції дозволили йому сісти за кермо його автомобіля та в якості водія поїхати. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в його діях. Крім того, просив звернути увагу на те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Захисник Садиленко О.Л. в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній за вищевказаних обставин не керував транспортним засобом «BMW X5», а тільки знаходився у ньому на водійському сидіння з заведеним двигуном.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду те, що він ввечері 04.02.2022 зустрівся з ОСОБА_1 на АЗС WOG за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 263, де тривалий час спілкувались та випивали спиртне. Приблизно о 03-30 годині 05.02.2022 вони вирішили поїхати додому. Він викликав таксі, а ОСОБА_1 повідомив, що не бажає залишати свою машину, тому зателефонує ОСОБА_3 , щоб останній приїхав, сів за кермо його автомобіля та відвіз його додому. Після приїхало його таксі та він поїхав додому.

Свідок ОСОБА_3 повідомив, що приблизно о 03-30 годині 05.02.2022 він спав вдома за адресою: АДРЕСА_2 , коли йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив прийти до нього на АЗС WOG на вул. Передовій в м. Дніпрі, оскільки він випив та не може сісти за кермо свого автомобіля, тому попросив його в якості водія відвести його додому. Він погодився, але повідомив, йому потрібен деякий час зібратись та прийти до нього. Коли він прибув на АЗС WOG приблизно о 04-00 годині він зустрів ОСОБА_1 , сів за кермо машини ОСОБА_1 «BMW X5» та відвіз останнього додому. Екіпаж поліції в ту ніч він бачив тільки неподалік. ОСОБА_1 тільки на наступний день розповів, що він тієї ночі спілкувався з поліцейськими, проходив огляд та відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, вимогами статті 266 КУпАП передбачено,що особи, які керують транспортними засобами і що до яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або вразі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і, тільки в разі відмови особи від огляду на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я.

Вказані норми закону мають імперативний характер, оскільки вимогами пункту 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, встановлено, що підставою для притягнення водія транспортного засобу згідно із законом до відповідальності є підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода оглянутої особи з результатами такого огляду. Як підсумок, порушення зазначеного процесуального порядку та послідовності його проведення, або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 про свою невинуватість, покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовуються жодним доказом, наданим співробітниками поліції на підтвердження факту скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки відеозапис не містить відомостей, що останнім, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, оскільки з відеозапису неможливо встановити момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та відеозапис це не підтверджує, а свідчить тільки про те, що екіпаж поліції під`їхав до транспортного засобу ОСОБА_1 , який не рухався, а знаходився на узбіччі.

Суд також, зазначає, що не убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засоби за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Так, в матеріалах цієї справи відсутні докази відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявності виявлених працівниками поліції дій водія ОСОБА_1 , які свідчать про скоєння ним адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух.

Вищевикладене підтверджується також показами свідка ОСОБА_3 , який вказав, що він, прибувши за викликом до ОСОБА_1 , поряд з останнім він не бачив екіпажу патрульної поліції, особисто він не спілкувався зі співробітниками поліції, останні не просили його сісти за кермо автомобіля «BMW X5».

Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, її все-одно не було відсторонено від керування, та попри вилучення посвідчення водія, останньому було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Крім того, у якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області Щеглова Данила від 05.02.2022. Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, так із долучених до нього матеріалів, огляд водія ОСОБА_1 для виявлення стану сп`яніння було проведено на місці поліцейським за допомогою приладу «DragerAlcotest», про що складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який долучено до матеріалів справи.

В той же час працівник патрульної поліції при складанні акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі «посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне зівання, П.І.Б. та підпис особи, яка склала акт», не засвідчив даний акт своїм підписом, тому такий акт не може бути визнаний допустимим доказом у даному провадженні.

З огляду на вищевикладене, всупереч вимогам ст.ст. 251, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Опираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

З огляду на викладене, згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.В. Дяченко