ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4514/22 Головуючий в 1 інст. Щаслива О.В.
Провадження № 33/807/601/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 4 ст. 172-11 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду, за участі захисника адвоката Заруднього І.Г., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходиться військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 2465,00 гривень, стягнуто судовий збір,-
В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції встановлено, що 17.08.2022 року ОСОБА_1 , який проходить службу на посаді заступника командира батальйону охорони, не з`явився до військової частини, прибув на службу лише 18.08.2022 року близько о 09 год. 00 хв., тобто самовільно залишив місце служби, не одержавши при цьому дозволу від командування частини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги вказує, що на час складання протоколу про військове правопорушення він не перебував на посаді заступника командира батальйону охорони, знаходився у розпорядженні командира військовій частини НОМЕР_1 , самовільно місце служби не залишав, знаходився біля приміщення чергового по КПП та очікував наказ від командира частини.
Відповідно до письмових пояснень, доданих до протоколу, він не погоджувався з висунутим обвинуваченням. Протокол не містить обставин, за яких було вчинено інкриміноване порушення та не розкрито суть самого правопорушення.
Посадова особа військової частини під час складання матеріалу не дотрималась вимог ст. 254 КУпАП та наказу МОУ №329, щодо часу складання протоколу, оскільки протокол з приводу інкримінованих йому подій, які відбулись 17 серпня 2022 року складено лише 7 вересня 2022 року.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів його винуватості, так як факт самовільного залишення військової частини не підтверджується. На його винуватість вказує лише протокол та додані до нього пояснення свідків.
Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто без його участі, а з повним текстом постанови він ознайомився лише 21.09.2022 року.
Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу судом 9 вересня 2022 року було розглянуто без участі ОСОБА_2 та без його повідомлення, а копію постанови згідно матеріалів справи апелянт отримав лише 21 вересня 2022 року.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана ним апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши в судовому засіданні апеляційного суду захисника ОСОБА_2 адвоката Загруднього І.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив постанову скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є "протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність".
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до п. 4 розділ II Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 23.10.2021 року за N 329 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно о протоколу вказано, що 17.08.2022 року ОСОБА_1 , який проходить службу на посаді заступника командира батальйону охорони, не з`явився до військової частини, прибув на службу лише 18.08.2022 року близько о 09 год. 00 хв., тобто самовільно залишив місце служби, не одержавши при цьому дозволу від командування частини, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст.172-11 КУпАП.
Натомість в порушенні вищевказаних законодавчих вимог, подія, яка інкримінується ОСОБА_1 і сама особа була виявлена 17 серпня 2022 року, а протокол складено лише 7 вересня 2022 року на підставі рапорту ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 2022 року, що на думку апеляційного суду є істотним процесуальним порушенням, відповідно до ст. 254 КУпАП.
Будь які відомості, які б вказували на наявність об`єктивної перешкоди для складання протоколу у передбачений законом строк матеріали провадження не містять.
Вказані процесуальні порушення не були предметом перевірки суду першої інстанції, що дає підстави стверджувати про неповноту розгляду вказаної справи.
Відповідно до вказаного, апеляційний суд вважає за необхідним дослідити докази в справі.
Так, до протоколу про адміністративне правопорушення військовою частиною НОМЕР_1 було додано такі докази: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.9), з якого вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем; рапорт ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 2022 року (а.с.11), рапорт ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2022 року (а.с.12), якими вказано, що ОСОБА_1 був відсутній під час шикування особового складу 17 серпня 2022 року, а на наступний день ОСОБА_1 з`явився; письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.13), які були надані ним 24 серпня 2022 року; письмові поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.14) та ОСОБА_4 (а.с.15), надані ним 24 серпня 2022 року, в яких вказано, що ОСОБА_1 не з`явився до військової частини 17 серпня 2022 року; письмові поясненнями ОСОБА_1 (а.с.16), який вказав, що 17 серпня 2022 року приїхав до військової частини та перебував біля неї, очікував подальших розпоряджень. Тільки 18 серпня 2022 року, приблизно о 9 годині 02 хвилин його було викликано до командира частини.
Однак, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, суд першої інстанції залишив поза увагою приписи закону, які визначають обсяг обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Із постанови, що оскаржується видно, що судом не досліджувалися фактичні обставини справи, не перевірялися та не надавалася оцінка наявним у справі доказам з точки зору їх достатності для доведеності винуватості особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 повністю визнав вину, хоча матеріали справи не містять будь-яких заяв про те, що ОСОБА_1 визнає вину.
Таким чином, суд першої не дотримався як вимог процесуального законодавства, так і норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 17.08.2022 року, ОСОБА_1 , який проходить службу на посаді заступника командира батальйону охорони та який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , не з`явився до військової частини, прибув на службу лише 18.08.2022 року близько о 09 год. 00 хв., тобто самовільно залишив місце служби, не одержавши при цьому дозволу від командування частини.

Разом з тим, самовільним є таке неприбуття до місця служби, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був увільнений від займаних посад та зарахований в розпорядження командира військової НОМЕР_2 , утримуючи у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 15 червня 2022 року (а.с.9).
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що він не знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими.
Крім того, судом першої інстанції не було належним чином оцінено письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу.
Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 вказано, що він звернувся до майора ОСОБА_3 для уточнення своєї штатної посади. ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 не входить у штатний розрахунок запасної батареї. Не маючи постійного пункту перебування у військовій частині та жодних обов`язків за посадою, ОСОБА_1 лише перебував на території військової частини. 17 серпня 2022 року, ОСОБА_1 перебував біля стоянки та очікував подальших розпоряджень. Лише 18 серпня 2022 року його було викликано до командира військової частини.
Апеляційний суд вважає, що з урахуванням вищенаведеного, пояснення ОСОБА_1 є такими, що заслуговують на увагу суду. Вказану версію ОСОБА_1 судом не було спростовано.
Щодо доказів у вигляді рапортів військовослужбовців, апеляційний суд вказує, що такі докази не містить фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, самі по собі, в силу положень ст. 251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.
Не є доказом винуватості ОСОБА_1 вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, долучені до матеріалів справи характеристика особи, витяги з наказів військової частини та копії документів, які підтверджують особу ОСОБА_1 . Інших доказів до матеріалів справи долучено не було.
Отже, на підтвердження викладених у протоколі даних, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують допущення порушення ОСОБА_1 , яке полягає у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.
Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП скасувати.
Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/4514/22