Справа № 463/4721/22 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 33/811/1106/22 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Куця В.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 23 червня 2022 року о 22:50 год. на вул. Чернігівська, 29 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, тому не може бути належним доказом, направлення на огляд не виписувалось, що є порушенням. В акті огляду не зазначено дати, години та місця складання, а сам огляд було проведено з порушеннями.

Вказує, що у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, допустив порушення ПДР, які б стали причиною для зупинки автомобіля.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вказав, що працівники поліції зупинили його безпідставно, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. У подальшому поліцейські запропонували йому пройти оглядна стан сп`яніння, але він не міг знайти своїх документів та просив поліцейських зачекати, однак працівники поліції до нього відносились упереджено. З поліцейськими, які його зупинили він не знайомий. Саме упереджене ставлення працівників поліції і стало підставою для відмови від огляду. Від підпису у протоколі він теж відмовився. Вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Його захисник Куць В.Н. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 085702 від 23 червня 2022 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що їм прийшов виклик на службовий планшет про те, що водій автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 можливо керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому покликання в апеляційній скарзі на відсутність доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які б стали підставою для зупинки трагспорнтого засобу спростовуються рапортом інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП Глушка Ю. (а.с. 8) з якого слідує, що 23.06.2022 патрулюючи в складі екіпажу «Омега-153», спільно з старшим лейтенантом ОСОБА_2 на території обслуговування ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області близько 22:38 год. отримали виклик на службовий планшет про порушення ПДР від заявника за номером телефону НОМЕР_2 гр. ОСОБА_3 , який повідомив, що водій транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , ймовірно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись по вул. Чернігівській на службовому транспортному засобі «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_3 виявили вказаний транспортний засіб, зупинивши, який відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» ними було виявлено водія, якого встановлено, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння обличчя, порушення дикції, координації рухів). Водію було запропоновано пройти тест в передбаченому законом порядку, однак водій відмовився в присутності двох свідків. Щодо водія оформлено матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки водій не мав при собі необхідних документів. Весь процес оформлення фіксувався на нагрудні відеореєстратори: 471391, 471196.

З огляду на те, що поліцейські положеннями п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» наділені правом зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, дії патрульних, спрямовані на зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , відповідають вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів спарив відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що направлення на огляд не виписувалось є безпідставним, оскільки у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 , яке складено інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП Глушком Ю.Р. про скерування ОСОБА_1 на огляд до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» кабінет медичних оглядів водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння.

Стосовно доводів, що в акті огляду не зазначено місце і дату його складання, то наведене не може слугувати достатньою підставою для скасування постанови та не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від огляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2022 року року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.