Справа №: 465/5471/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.10.2022 рокум. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши заяву судді Франківського районного суду м. Львова Кузя Василя Ярославовича про самовідвід від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2022 року вказану справу передано для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова Кузю В.Я.

29.09.2022 року суддею Кузем В.Я. заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи. Відповідна заява обґрунтована тим, що, на думку судді, при здійсненні авторозподілу справи відбулося втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова. За вказаним фактом суддею Кузем В.Я. подано заяву прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області про внесення відомостей у ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення. Відтак, вважає, що вказані обставини унеможливлюють розгляд ним даної справи.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про самовідвід, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у розгляді провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 1 ст. 6 Конвенції).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (п. 56 рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України») «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справі «Моріс проти Франції» (Morice V. France), заява № 29369/10, пункт 73). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обгрунтованим. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обгрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. Таким чином, ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Вищезазначене кореспондується із пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Дослідивши заяву про самовідвід, матеріали справи, суддя вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, оскільки з приводу обставин, якими вона обгрунтована, суддею Франківського районного суду м. Львова Кузем В.Я. подано заяву до органу прокуратури, а тому, розгляд справи суддею, який стосовно цієї ж справи також є заявником, здатне породити в стороннього об`єктивного спостерігача сумніви в неупередженості судді.

Керуючись ст. 280 КУпАП, ст.ст.75, 81 КК України, суддя

постановив :

Задоволити заяву судді Франківського районного суду м. Львова Кузя Василя Ярославовича про самовідвід від розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відвести суддю Франківського районного суду м. Львова Кузя Василя Ярославовича від розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Справу № 465/5471/22 (провадження № 3/465/2969/22) передати в канцелярію Франківського районного суду м. Львова для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Величко О.В.