Справа 573/995/22
Номер провадження 3/573/407/22
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря: Федорченко Г.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

свідка: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

25 серпня 2022 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №215701 від 25 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП).

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 25 серпня 2022 року о 12 годині 11 хвилини в районі будинку №11 по вул. 1 Травня в с. Вири ОСОБА_1 керував скутером Сузукі без д.н.з. з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що скутером не керував. За кермом вказаного транспортного засобу був неповнолітній син його однокласника ОСОБА_3 , який підвозив його додому. Йому й належить скутер ОСОБА_4 . На пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі відмовився, оскільки не був за кермом зазначеного транспортного засобу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що 25 серпня 2022 року у складі СРПП здійснювала патрулювання с. Вири, під час якого було зупинено скутер Сузукі. За кермом вказаного транспортного засобу перебував неповнолітній хлопець, а позаду нього громадянин ОСОБА_1 , який фактично керував скутером. Останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі останній відмовився, наполягаючи на тому, що скутером не керував.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов до наступних висновків.

В силу ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, ст. 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що на момент початку фіксування факту вчинення адміністративного правопорушення за кермом скутера перебував неповнолітній хлопець. ОСОБА_1 сидів позаду нього. Під час спілкування з останнім, працівники поліції неодноразово наголошували на тому, що передача права керування транспортним засобом особі, яка не досягла 18 років та не має права керування транспортним засобом заборонена законом і у зв`язку з цим кваліфікували дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності то за ч. 3, то за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Зі свого боку ОСОБА_1 також наголошував на тому, що не керував скутером та з цих підстав відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі.

Вказаний відеозапис повністю підтверджує покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані у судовому засіданні.

Крім того, поліцейський ОСОБА_2 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, підтвердила те, що за кермом скутера ОСОБА_4 перебував неповнолітній хлопець. Суд не приймає до уваги твердження останньої про те, що фактично транспортним засобом керував ОСОБА_1 , оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З наведеного вище слідує, що суб`єктом адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 130 КУпАП України, є особа, яка керувала транспортним засобом.

У судовому засіданні доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував скутером не спростовані.

Також, в силу положень ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Проте, всупереч зазначеним вище вимогам, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не повністю розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, зокрема, не вказано про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Також суд зауважує, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують напряму дії поліцейського та не визначають безпосередньо порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує транспортним засобом) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому, у разі вчинення вказаними особами таких дій, поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Всупереч зазначеним вище вимогам закону, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений працівником поліції за відсутності двох свідків.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини». При цьому «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом, у суду відсутні підстави вважати, що він у даному випадку є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто водієм. За таких обставин, відмова останнього від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 245, 247, 251, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя