ЄУН № 336/2286/20
пр. № 3-в/336/85/2022
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопаду 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Шевченківський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням, в якому зазначив, що постановою Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 22.05.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

03.06.2020 року Шевченківським РВ ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області отримано копію постанови суду.

ОСОБА_1 викликався на 11.06.2020 року для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення, а також наслідків ухилення від виконання суспільно корисних робіт та вручення направлення для відбування призначеного стягнення, однак до органу пробації не з`явився без поважних на те причин.

12.06.2020 року ОСОБА_1 повторно був надісланий виклик про необхідність явки до органу пробації на 18.06.2020 року, однак за викликом правопорушник не зявився, про причини неявки не повідомив.

19.06.2020 року представником органу пробації був здійснений вихід за місцем мешкання правопорушника АДРЕСА_1 в ході якого була проведена розмова з черговою по гуртожитку ОСОБА_2 , яка повідомила, що ОСОБА_1 за даною адресою не мешкає вже півтора два роки, де він може проживати на даний час їй невідомо.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання встановлено, що порушник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

03.03.2021 року до відділу пробації з Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя надійшло повідомлення №8120/2 від 26.02.2021 року про те, що в матеріалах виконавчого провадження адреса боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , інших даних, щодо місцезнаходження боржника невідомо, відомий телефон боржника НОМЕР_1 .

В період з 03.03.2021 року по 26.03.2021 року були здійснені дзвінки на номер телефону порушника, однак декілька разів виклик одразу був скинутий, потім слухавку не підіймав.

26.03.2021 року при здійсненні дзвінка, відповіла особа, яка зазначила, що вказаний номер належить йому, а хто такий ОСОБА_1 йому невідомо.

За повідомленням Шевченківського РВ ДРАЦС від 15.01.2022 року, актовий запис про смерть відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з травня 2020 року по теперішній час не значиться.

08.02.2022 року до відділу пробації з Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя надійшло повідомлення №5424/5 від 02.02.2022 року про те, що в матеріалах виконавчого провадження адреса боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , інших даних щодо місцезнаходження боржника невідомо. Боржник ОСОБА_1 у трудових відносинах не перебуває, кордон України не перетинав.

Вжитими заходами місце проживання (перебування) порушника не встановлено.

З листа державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя встановлено, що державний виконавець не має можливості звертатися до суду з подання про оголошення розшуку боржника у зв`язку з внесенням м. Запоріжжя до Переліку громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Враховуючи обставини, що унеможливлюють виконання постанови суду, Шевченківський РВ ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області просить про звільнення від відбування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст.247КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування ст. 80 КК України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років, оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків.

Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання, тобто невиконання постанови суду сталося не з його вини.

За таких обставин, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 був визнаний за постановою суду від 22.05.2020 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

З даних АСДС «Д-3» вказана постанова набрала законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду була вчасно направлена для виконання, тобто звернута до виконання у передбачений чинним законодавством строк, а невиконання її сталось через неналежне виконання працівниками органу пробації своїх обов?язків.

Спроби органу пробації встановити місце знаходження правопорушника за період з 03.06.2020 по теперішній час виявилися безрезультатними.

На підставі п.13.13. «Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» затвердженого наказом МЮУ № 474/5 від 19.03.2013 року, якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місце перебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови. Порядком не передбачено проведення розшуку осіб, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт місцеперебування яких невідоме, однак і не заборонено вживати додаткові заходи, спрямовані на встановлення їх місця проживання. Працівникам уповноважених органів з питань пробації, з метою отримання необхідної інформації про можливе місце перебування порушника можуть проводити додаткові заходи.

Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин не виконав, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Подання та матеріали особистої справи №20/2020 не містять відомостей, що органом пробації вживалися передбачені ст. 325-4 КУпАП заходи, тому вирішувати питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення наразі є передчасним.

Викладені у поданні доводи щодо неодноразового звернення органу пробації до суду з поданнями про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови, які були повернуті судом без вирішення по суті, а також у зв`язку з відмовою у їх задоволенні, не є правовою підставою для звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, а матеріали особової справи підлягають поверненню до органу пробації для подальшого виконання постанови суду.

Керуючись ст. 304, 321-4 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк