Справа № 163/1553/22 Провадження №33/802/583/22 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О.С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Тертичного Ю.В., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 18:40 год. 19 вересня 2022 року по вулиці Лісовій в селі Бережці Ковельського району Волинської області в порушення п.2.9г Правил дорожнього руху передав керування трактором ХТЗ-150К-09, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , котрий перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Тертичний Ю.В. вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що згідно пояснень ОСОБА_1 , він не знав про те, чи ОСОБА_3 знаходиться у стані алкогольного. Вказує на те, що в ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія, а посвідчення на трактор вдома. Також зазначає, що в протоколі не конкретизовано, в який спосіб ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення та яким чином було передано транспортний засіб. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримував подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з норм ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Відповідно до п.2.9(г) ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, настає у разі встановлення такого стану у особи, якій передали керування транспортним засобом відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та подальшого притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (частина 1 статті 130 КУпАП) настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 058597 від 19 вересня 2022 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.9 (Г) ПДР (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.4), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у водія ОСОБА_3 виявлено алкогольне сп`яніння 1,33 ‰ (а.с.6), відеозаписами з бодікамер працівника поліції (а.с.8), а також іншими матеріалами справи.

З протоколу щодо ОСОБА_1 убачається, що правопорушник фактично визнав свою у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, власноручно вказавши: «згідний» у відповідній графі протоколу (а.с.1).

Як вбачається з відеозаписів з бодікамер працівників поліції, при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_3 за порушення ним п.2.9 (а) ПДР, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 повідомив, що він разом з ОСОБА_1 вживали алкогольні напої, після чого він попросив в ОСОБА_1 проїхатись на тракторі, на що останній погодився (а.с.8).

Також на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 надає пояснення працівнику поліції про те, що він разом з ОСОБА_3 вживали алкогольні напої, а саме пиво, після чого ОСОБА_3 попросив дати йому проїхатись на тракторі, на що він погодився. Також ОСОБА_1 повідомив, що вказаний трактор закріплений за ним (а.с.8).

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Наданий відеозапис відображає подію адміністративного правопорушення та містить відомості, що підтверджують вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

В ході апеляційного розгляду поліцейський ОСОБА_4 показав, що 19 вересня 2022 року він перебував на патрулюванні в с. Бережці Ковельського району. Під час якого було зупинено трактор Т-150 під керуванням ОСОБА_3 .. В тракторі перебувала двоє осіб, при цьому ОСОБА_3 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Тест був позитивний. Під час спілкування з ОСОБА_3 було встановлено, що керування трактором ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 , вказану обставину підтвердив і сам ОСОБА_1 , а також повідомив, що він перебуває на посаді тракториста.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що особистими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які зафіксовані на бодікамеру поліцейського (а.с.8), власноручними поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.4), показаннями поліцейського ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції, протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1) та відеозаписом з бодікамери працівника поліції (а.с.8) в їх сукупності повністю спростовуються доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону.

Так, санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб.

Зокрема, для водіїв передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії «водій» керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

Тому ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії «інші особи», стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст.130 КУпАП лише штраф в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки за встановлених обставин ОСОБА_1 не був водієм та не здійснював керування транспортним засобом, а передав право керування іншій особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, то в даному випадку суддя безпідставно застосував щодо ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково та змінити оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Тертичного Ю.В. задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного стягнення змінити.

Виключити з постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 вересня 2022 року застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов