13.09.2022Справа № 554/4768/22
Провадження № 3/554/1798/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Октябрського районного суду м. Полтава Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААД №229960 від 10.06.2022 року ОСОБА_1 10.06.2022 р. о 14 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Mercedes-Benz 190», номерний знак НОМЕР_2 , в м. Полтава по вул. Європейська, 139 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дійсності, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 з протоколом не погодився, у відповідності до ст.271 КУпАП скористався послугами адвоката Степаненко О.В., яка надала письмові заперечення, з яких вбачається, що в цей день він їхав з роботи, підвозив свого знайомого, зупинив свій транспортний засіб по вул. Європейській, 139 для того, щоб забрати свою знайому. Через декілька хвилин, за транспортним засобом ОСОБА_1 зупинився мікроавтобус патрульної поліції, та в подальшому під`їхав екіпаж патрульної поліції. До ОСОБА_1 підійшли співробітники поліції з мікроавтобусу з вимогою до пасажира транспортного засобу перевірки особи та документів. Після перевірки документів пасажира, працівники поліції здійснили перевірку документів ОСОБА_1 та безпідставно почали огляд транспортного засобу. Працівники поліції пред`являли необґрунтовані претензії щодо необхідності проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не називаючи жодних характеризуючи ознак, з чим ОСОБА_1 був не згоден. Він надав працівникам поліції обґрунтовану відмову щодо проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, проте працівники поліції його не слухали, періодично виключали камеру. Після чого працівник поліції оголосив, що буде складено протокол, але жодних прав та відповідальності останньому не роз`яснили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст.247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14, відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» відмовився в присутності двох свідків, проте ОСОБА_1 стверджує, що він заперечував проти проходження огляду в медичному закладі через те, що працівники поліції фактично йому не повідомили, які є підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Так, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3, 4 розділу І Інструкції N 1452/735. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, поліцейським до матеріалів справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Лише чітке дотримання процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння може свідчить про законність вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення такого огляду.

Тобто, для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, обов`язковими для доведення у своєму взаємозв`язку та сукупності підлягають наступні обставини: законність вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння; дотримання процедурного (процесуального) порядку пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння; факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження такого огляду; а також факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом. В разі недоведеності будь-якої з вищевказаних обставин в діях особи не може бути встановлено склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД № 229960 від 10.06.2022 р. у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дійсності, нечітка мова, нестійка хода, проте неможливо пересвідчитись, яким чином співробітник патрульної поліції встановив наявність таких ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Це в свою чергу свідчить про те, що вищезазначені вимоги порядку проходження огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені, тобто порушено процедуру зазначених в законі дій працівниками поліції, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ є порушенням права на захист.

Достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння у поліцейських не було, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вписані ознаки, які не підтверджуються жодними доказами.

Як вбачається з дослідженого відеозапису, в присутності свідків поліцейський запропонував пройти огляд в медичному закладі 10.06.2022 р. о 15 год. 16 хв., а в направленні водія на огляд зазначена дата та час його складання 10.06.2022 р. о 15 год. 10 хв. Крім того, у поясненнях свідків також зазначено, що останні о 15 год. 10 хв. стали свідками того, як поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в якого виявили ознаки наркотичного сп`яніння та, який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто складання працівниками поліції направлення на медичний огляд відбулося раніше зафіксованого часу як пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, так і відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було недоцільним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження такого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні.

Таким чином, у даній справі мала місце неналежна правова процедура та незаконний алгоритм проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Також з відеозапису не вбачається наявних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та відсутній момент фіксації, яким саме чином співробітники поліції перевіряли у останнього наявність таких ознак. Відеофіксація самого правопорушення, здійснювалась не перманентно, а вибірково, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити як наявність факту правопорушення, так і правомірність та законність дій осіб, що його виявили та проводили процедуру фіксації правопорушення.

Долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають вимогам допустимості доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були у співробітників патрульної поліції обґрунтовані підстави для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину.

Обов`язок суду полягає у перевірці достовірності таких доказів та відсутності неправомірного впливу на свідків.

Так, досліджуючи пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом встановлено, що такі особи є безвідносними до даної події, так як не були очевидцями факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, їм не було роз`яснено про причини і підстави для проведення його огляду, в їх присутності ініціатором складення протоколу про це не зазначалось, посилання на наявність у останнього ознак сп`яніння і яких саме, не робилось.

Їх пояснення дослівно й до букви співпадають між собою, стилістично і орфографічно викладені в калькованому відображенні, що свідчить про те, що вони могли бути їм надиктовані співробітником поліції, а тому такі пояснення не відповідають критерію належності доказів, з огляду на вимоги ст. 272 КУпАП, відповідно до яких свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі.

Крім того, що письмові пояснення свідків, які не допитані у судовому засіданні, не є належним джерелом доказів. Такі пояснення не можуть бути джерелом доказів щодо тих обставин, які оспорюються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, з тих мотивів, що за стандартами справедливого судового розгляду показання повинні бути заслухані судом усно. Наявність цих пояснень є як підтвердження дотримання поліцейськими положень відомчих інструкцій про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (а саме: пункту 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 № 1376, пункту 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07.11.2015 № 1395).

Тобто, ці пояснення самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини особи у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

За викликом суду зазначені свідки, та свідки співробітники поліції, на виклику яких наполягав захисник, до суду не з`явились.

З огляду на всю сукупність обставин, які встановлені при вивчені наданих доказів, суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та в свою чергу наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння до матеріалів справи не додано.

Незважаючи на вищезазначене, працівники патрульної поліції склали протокол, посилаючись на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Судом взято до уваги, що сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Стаття 256 КУпАП, яка визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення, містить обов`язковий реквізит - суть адміністративного правопорушення.

У той же час, ст. 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, вказує, що постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Компаративне та телеологічне тлумачення вказаних приписів закону свідчить, що правові категорії «суть адміністративного правопорушення» та «опис обставин, установлених під час розгляду справи» є різними та залежать від стадії провадження.

Суб`єкт складання протоколу на стадії його оформлення зазначає у ньому суть, під якою слід розуміти короткий опис діяння порушника та формує доказову базу обвинувачення.

Тоді як суд, синтезуючи доказову базу по справі та відтворюючі картину події правопорушення, у своїй постанові викладає детальний опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Суд, не заперечуючи важливість та необхідність профілактичної роботи по недопущенню керування транспортними засобами в стані як алкогольного так і наркотичного сп`яніння, вважає за необхідне наголосити, що така робота має проводитись виключно в правовому полі та не допускати зазіхань на права людини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2021 року у справі N 136/651/21.

Верховний суд у своєму рішенні від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування ТЗ є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти ТЗ лише коли є факт правопорушення. Таким чином зупинений, тобто до самої зупинки ТЗ повинен находитися у русі, оскільки керування таким засобом можливе лише коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу і навіть із ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті "від 23.12.2005 року N 14 зі змінами зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У судовому засіданні встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в контексті п. 1.10 ПДР України та п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року N 14 зі змінами не виконувала функції водія 10.06.2022 року ані о 14 год. 50 хв. (як зафіксовано в протоколі), ані о 15 год. 10 хв. (як вказано свідками) в м. Полтава, по вул. Європейська, 139, так як із досліджених судом доказів та пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що транспортний засіб в якому знаходився ОСОБА_1 не рухався, інших доказів суду поза розумним сумнівом, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 виконувала функції водія суду не надано.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки законодавство України передбачає детальний та вичерпний порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то ніякими іншими засобами доказування факт такого сп`яніння встановлений бути не може.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку, аналізуючи докази, які маються в матеріалах справи, суд вважає, що посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч.1 ст.247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя - Я.М. Горбунова