Справа № 132/429/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого верстатником в ТОВ «Діваріо» с. Іванів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №322136 від 07.02.2022, 07.02.2021 о 12:00 год на автодорозі «Стара Гута-Калинівка-Турбів» водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини викладені у протоколі заперечив, пояснив, що йому відомо про встановлення щодо нього державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. Зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з., власником якого він не є і технічний паспорт на автомобіль виданий на іншу особу, він після позбавлення судом права на керування транспортними засобами продав ще у 2021 році.

Дійсно, 07.02.2022 року власник втомобіля віз його ( ОСОБА_2 ) на похорони. Перед поворотом на с. Павлівку в автомобілі закінчилося пальне, а тому водій зупинив його на узбіччі, а сам пішов за пальним. Таким чином, він автомобілем не керував, а знаходився в ньому як пасажир. Проте, працівники поліції ці його пояснення проігнорували, автомобіль евакуатором відвезли на штрафмайданчик у м. Вінницю. При цьому, у його присутності протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався та підписувати останній йому ніхто не пропонував.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, в п. 1.8 ПДР України зазначено, що обмеження в дорожньому русі, крім передбачених цими Правилами, можуть бути запроваджені в установленому законодавством порядку.

Згідно приписів абзацу 14 ст. Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У абзаці 25 п. 1.10 ПДР України наведено визначення поняття водій, яким є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу надано лише витяг з Реєстру постанов на боржників обмежених в правах з якого вбачається, що постановою державного виконавця Заїки Б.В. від 25.08.2020 у виконавчому провадженні №55069497 від 15.01.2020 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 . Жодного іншого доказу відділенням поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області суду не надано.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейський СРПП відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницький області старший сержант поліції Брагуца В. А. вважав доведеним те, що у час та у місці, які вказані у протоколі, ОСОБА_1 , будучи обмежений в праві керування транспортними засобами і таке обмеження є діючим, керував автомобілем марки ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП.

Між тим, цей висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах і погодитись із ним не можливо.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №322136 від 07.02.2022, 07.02.2021 о 12:00 год на автодорозі «Стара Гута-Калинівка-Турбів» водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

Також, органом поліції не надано доказів тому, що ОСОБА_1 мав під час складання протоколу статус водія (абз. 25 п. 1.10 ПДР України), оскільки на підтверження цьому до протоколу не додано жодного документу, які повинен мати при собі водій, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення), що передбачено п. 2.1 ПДР України.

В порушення приписів п. 2.2 ПДР України до протоколу не долучено доказів правового становища ОСОБА_1 щодо права власності чи законного володіння (користування) вищевказаним автомобілем марки ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 322136 від 07.02.2022 р. не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, не зазначено відомостей про свідків (чи їх відсутність), як того вимагає ст. 256 КУпАП.

Таким чином, на спростування доводів ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що він не є власником чи законним володільцем автомобіля марки ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 ; вказаним автомобілем не керував, а перебував в ньому в якості пасажира; автомобіль не перебував в русі, а знаходився на узбіччі дороги; не має статусу водія, органом поліції не додано жодного доказу.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №322136 від 07.02.2022 року за відсутності інших доказів, не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення.

За таких обставин, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, не доведений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що останні не містять беззаперечних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини у справі N 4291498 "Капо проти Бельгії" від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

У п. 146 справи "Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії" від 06.12.98 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог чинного законодавства.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 126,245,251,252,283-285,294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятоюстатті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Ставнійчук