КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2659/2022 Категорія: ч. 3 ст. 126 КУпАП
Єдиний унікальний номер 752/7226/22 Суддя у І інстанції: Первушина О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю за допомогою телекомунікаційних мереж

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час мобілізований до в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці, стягнено судовий збір в сумі 496, 20 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ВП № 65642764 від 18 жовтня 2021 року, 18 червня 2022 року приблизно о 13.30 год., поблизу будинку № 6 по вулиці Деміївська площа в місті Києві керував транспортним засобом «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_2 , тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, провадження у справі закрити.

З посиланням на положення ст. ст. 7, 9, 10, 11, 126, 245, 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», встановлені судом фактичні обставини справи, ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись, оскільки місцевим судом не перевірені обставини, які мають значення для вирішення справи. Так, апелянт звертає увагу на те, що станом на 18 червня 2022 року до складання протоколу йому не було відомо про існування виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, а копію рішення суду про стягнення аліментів та постанову державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні № 65642764 про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом він не отримував.

Звертається увага в апеляційній скарзі на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від цього шлюбу був народжений син. Родина проживала за адресою: АДРЕСА_2 , де і був він зареєстрований. Однак, після припинення шлюбно-сімейних відносин з листопада 2020 року він не проживав за адресою реєстрації, оскільки тривалий час не вдавалось налагодить нормальне спілкування з матір`ю сина.

До складання протоколу він не знав, що існують заочні рішення про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, оскільки всі процесуальні документи направлялись за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 (стягувач за ВП № 65642764), яка залишилась проживати за цією адресою, листи не передавала йому та не повідомляла про них, а тому він не був обізнаний про існування щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, яке було встановлено постановою державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18 жовтня 2021 року у ВП № 65642764.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, він усунув всі передумови, які стали підставою для прийняття державним виконавцем постанови про обмеження в праві керування транспортним засобом, сплатив існуючий борг у зазначеному виконавчому провадженні, сплатив аліменти наперед, за результатом чого та на підставі заяви стягувача виконавче провадження було завершено.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували на наявність у нього умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП, а саме про те, що він знав про накладене на нього обмеження у керуванні транспортними засобами, а в матеріалах справи відсутні докази того, що він був ознайомлений з постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18 жовтня 2021 року, винесену державним виконавцем у виконавчому провадженні № 65642764, та отримував копію цієї постанови після її винесення.

Під час апеляційного розгляду за допомогою телекомунікаційних мереж ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та пояснив, що він з листопада 2020 року проживає окремо. Колишня дружина знала, де він проживає, але з невідомих йому причин не повідомила ні суд, ні виконавця про адресу його проживання. Жодного листа він не отримував ні з суду, ні з виконавчої служби, при тому, що він надавав гроші колишній дружині на утримання дитини. Для нього стало несподіванкою, що за його відсутності відбулось розлучення та стягнення аліментів. Також для нього було несподіванкою наявність постанови виконавця про встановлене щодо нього обмеження керування транспортним засобом. Крім того, під час апеляційного розгляду він вперше дізнався про встановлення інших обмежень, будь-яких перепон у користування грошима у нього не було, за кордон він не їздив, полюванням не займається, зброї не мав. За таких обставин вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, у зв`язку з чим постановив помилкове рішення. У протоколі про адмінправопорушення зазначив, що згоден, оскільки йому сказали про встановлене обмеження, однак, його не запитували, чи знав він про таке обмеження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні матеріали справи, а також витребувані з Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) матеріали виконавчого провадження № 6564276, направлені електронною поштою на адресу Київського апеляційного суду, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннямист.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 094184 від 18 червня 2022 року, складеного щодо ОСОБА_1 , 18 червня 2022 року приблизно о 13.30 год. ОСОБА_1 поблизу будинку № 6 по вулиці Деміївська площа в місті Києві керував транспортним засобом «Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_2 . Стосовно водія ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобам від 18 жовтня 2021 року ВП № 65642764, Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено: «Згоден» (ас. 1).

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_1 у розпорядження суду не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не надано доказів, які б свідчили про скасування вказаного обмеження у праві керування транспортними засобами.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення, тобто, сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Однак, будь-які докази про наявність у діях ОСОБА_1 умислу у керуванні ним транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, матеріали справи не містять.

З наявної копії матеріалів виконавчого провадження № 65642764 встановлено, що на виконанні Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував судовий наказ № 753,6197,21 від 26 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з 23 березня 2021 року до повноліття дитини.

Адреса проживання боржника зазначена: АДРЕСА_2 .

Вказані матеріали містять копію постанови державного виконавця від 10 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження, здійснення виконавцем передбачених законом дій для виконання вказаного судового наказу, у тому числі постанову державного виконавця про встановлення обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, вказані матеріали не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначеної постанови. З наданих копій в виконавчого провадження вбачається лише копія одного зворотнього повідомлення від 27 листопада 2021 року, яке повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Більш того, у матеріалах виконавчого провадження містяться дані від 23 лютого 2022 року про те, що 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на підставі рішення суду знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, і після отримання даної відповіді у наявних матеріалах містяться листи державного виконавця на ім`я ОСОБА_1 на вказану адресу.

Також копія матеріалів виконавчого провадження містить копію заяви ОСОБА_2 від 28 липня 2022 року, відповідно до якої остання просить повернути виконавчий документ про стягнення ОСОБА_1 на її користь на утримання дитини аліментів без подальшого виконання. Станом на момент подання даної заяви заборгованість по оплаті аліментів відсутня.

Згідно з постановами старшого державного виконавця від 3 серпня 2022 року про скасування заходів примусового виконання скасовано заходи примусового виконання, у тому числі скасовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був повідомлений про прийняте щодо нього рішення та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, матеріали справи не містять, а, навпаки, підтверджуються доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про встановлення щодо нього таких обмежень, а тому в діях ОСОБА_1 відсутня така обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, як суб`єктивна сторона, а отже, у діях останнього відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва