ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/1281/22

Провадження № 3/293/1083/2022

13 вересня 2022 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський Олег Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184, ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ВАВ № 250313 від 08 серпня 2022 року про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по виконанню до малолітнього сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, якому станом на 08 серпня 2022 року 13год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , не створила належних умов для проживання, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 250355 від 08 серпня 2022 року встановлено, що 29 липня 2022 року близько 20 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлювала погрози (образи) в сторону свого співмешканця ОСОБА_3 , який проживає разом із нею за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 250356 від 08 серпня 2022 року встановлено, що 30 липня 2022 року близько 12 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлювала погрози (образи) в сторону гр. ОСОБА_3 , який є її співмешканцем, який проживає разом із нею за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 250357 від 08 серпня 2022 року встановлено, що 30 липня 2022 року близько 13 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно позбавила свого сина гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із нею, їжі, одягу, житла та коштів, на які він мав законне право, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до вимог п.6 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Таким чином, суд вважає за доцільне об`єднати в одне провадження матеріали справ (справи №293/1281/22, №293/1282/22, №293/1283/22 та №293/1284/22) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП, так як вони складені відносно однієї і тієї ж особи.

23.08.2022 та 13.09.2022 ОСОБА_1 в судові засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. 17.08.2022 за вх. 3778 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 184, ч.1 ст.173-2 КУпАП, у її відсутності, просила суворо її не карати та зобов`язалась створити належні умови для проживання сина.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року, №789 встановлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по виконанню до малолітнього сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, якому станом на 08 серпня 2022 року о 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , не створила належних умов для проживання, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 184 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №250313 від 08 серпня 2022 року.

Факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №250313 від 08 серпня 2022 року (а.с.2), доданими до протоколу фотознімками (а.с.19,20), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.12), свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (а.с.16).

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП, як ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.

Суд неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі докази по справі дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є повністю доведеною.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. У судді відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Крім того, судом встановлено, що 30 липня 2022 року близько 13 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно позбавила свого сина гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із нею їжі, одягу, житла та коштів на які він мав законне право, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 250357 від 08 серпня 2022року.

Факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №250357 від 08 серпня 2022 року (а.с.59), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.67), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 68), довідкою-характеристикою від 08 серпня 2022 року виданою Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області на громадянку ОСОБА_1 (а.с. 69), свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (а.с.16).

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Суд неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі докази по справі дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є повністю доведеною.

Крім того, судом встановлено, що 29 липня 2022 року близько 20 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлювала погрози (образи) в сторону свого співмешканця ОСОБА_3 , який проживає разом із нею за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №250355 від 08 серпня 2022 року.

Судом також встановлено, що 30 липня 2022 року близько 12 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлювала погрози (образи) в сторону гр. ОСОБА_3 , який є її співмешканцем, який проживає разом із нею за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 250356 від 08 серпня 2022 року.

Однак, під час складання вказаних протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органом поліції у порушення вимог ст. 255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинених щодо ОСОБА_3 .

Зокрема, до протоколів не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення зазначених адміністративних правопорушень, а саме: заяви потерпілого, пояснень потерпілого та свідків, понятих або відеофіксації правопорушення, тому вказані протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути достатнім доказом доведення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності інших належних доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає частковому закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинених щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , визначених в ст. 35 КУпАП судом не встановлено.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі також не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Враховуючи обставини справи, характер правопорушень, особу правопорушника, а також те, що стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у даному випадку це санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, у виді штрафу, оскільки в даному випадку застосування адміністративного стягнення у виді штрафу буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження справи №293/1281/22, №293/1282/22, №293/1283/22 та №293/1284/22 про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Об`єднаній справі присвоїти №293/1281/22.

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні щодо сина ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за фактами вчинення щодо ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк 15 днів, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ