Справа № 759/6022/22 суддя в І-й інстанції П`ятничук І.В.
Провадження № 33/824/2123/2022 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Туровського Віталія Вікторовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01 травня 2022 року серії ААД № 205848 водій ОСОБА_1 01 травня 2022 року о 18 год. 00 хв., керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-ту Перемоги, 83, з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що сторона захисту не погоджується із рішенням суду першої інстанції. Разом з тим, стосовно фактичних обставин справи - сторона захисту надасть свої пояснення в Київському апеляційному суді додатково.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Туровського В.В., дослідивши додаткові докази, подані стороною захисту, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до ч. 4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, п.п.6, 7 якої визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в

закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин, з моменту виявлення відповідних підстав.

Дані положення також відображені й у сумісному Наказі МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, у п.9 розділу II якого вказано, що поліцейський забезпечує доставку осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Разом із тим, як це вбачається із протоколу серії ААД № 205848, на який послався і місцевий суд, як на доказ по справі - складений був о 18 год. 25 хв. про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений о 18 год. 00 хв. 01 травня 2022 року. Із направлення на огляд до закладу МОЗ, складеного та доданого поліцейськими до даного протоколу, вбачається, що воно відбулось о 18 год. 25 хв. Точно такий же час підтверджується і наявним матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано час його здійснення - о 18 год. 20 хв.

Як вбачається із наданого суду відеозапису, на ньому не зафіксовано ані руху автомобіля, ані моменту його зупинки. Натомість, на відеозаписі чітко вбачається, що патрульний автомобіль поліції перебуває з іншої сторони проїжджої частини, яка розділена відбійником.

У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Туровський В.В. вказував про те, що поліцейські, в порушення вимог чинного законодавства не вели постійного відеозапису, оскільки не були на місці зупинки. Насправді ОСОБА_1 було зупинено біля 10:00 год. 01 травня 2022 року на блокпосту. В його пасажира були виявлені наркотичні засоби, які були вилучені працівниками поліції. ОСОБА_1 був залучений понятим при вилученні. Весь час, протягом якого проводилось оформлення вилучення наркотичних засобів ОСОБА_1 перебував на місці біля автомобіля і ніхто з поліцейських не висловлював претензій з приводу перебування його в стані будь-якого сп`яніння. Біля 18:00 год. з іншої сторони дороги приїхав інший екіпаж патрульної поліції, працівники якого почали вказувати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки в його пасажира виявили наркотики. При цьому, поліцейський вказував, що на перший раз він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, але має сказати про це на відеокамеру. Після включення бодікамери ОСОБА_1 , через свою юридичну не обізнаність сказав те, що від нього вимагав поліцейський.

Дослідженим в судовому засідання листом Святошинського управління поліції від 19 вересня 2022 року встановлено, що дійсно 01 травня 2022 року в м. Києві по Проспекту Перемоги, 83, в громадянина ОСОБА_2 були виявлені та вилучені наркотичні засоби. При цьому, ОСОБА_1 залучався понятим під час вилучення.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 , суду пояснила, що вона перебувала поряд з ОСОБА_1 як під час зупинки, так і під час спілкування останнього з працівниками поліції і складання протоколу про адміністративне правопорушення. З приводу обставин справи, свідок показала, що дійсно ОСОБА_1 зупинили на блокпосту біля 10:00 год. Під час виявлення, вилучення наркотиків в ОСОБА_2 та оформлення зазначеного, жодних претензій в частині перебування в стані сп`яніння поліцейські до ОСОБА_1 не висловлювали. Біля 18:00 год. до них, зупинившись на протилежній стороні дороги, підійшли інші працівники поліції та почали вказувати ОСОБА_4 , що в нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння. На запитання ОСОБА_1 , які саме ознаки в нього вбачаються, поліцейський відповів, що підстави вважати, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння є саме тому, що в його пасажира виявили наркотичні засоби, а тому він має пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не заперечував пройти такий огляд. Однак, поліцейський почав переконувати ОСОБА_1 , що проведення такого огляду є зовсім не обов`язковим і на перший раз він може відмовитися від огляду і йому за це нічого не буде. Але він має про це сам сказати після того, як вони включать камеру. Після включення поліцейським відеокамери ОСОБА_1 сказав, що він відмовляється від огляду. Потім поліцейський склав якісь папери, дав їх підписати ОСОБА_1 і вони поїхали.

Перевіривши доводи захисника, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери вбачається, що запис було розпочато не з моменту зупинки, а, відтак, це дає підстави апеляційному суду зробити висновок, що відповідний запис було здійснено не безперервно.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути прийнятий судом до уваги, як доказ, що спростовує доводи ОСОБА_1 в частині його згоди, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та висловлену відмову від такого огляду виключно на переконання поліцейського, оскільки, в порушення вимог зазначеної Інструкції, зазначений відеозапис є неповним, не відтворює подій з моменту зупинки транспортного запису та діалогу поліцейського з ОСОБА_1 до ввімкнення камери.

Як вбачається з властивостей наданого суду файлу відеозапису під назвою 205848.mp4 зазначений запис змінювався о 15 год. 02 хв. 30 травня 2022 року та створений в редакції наданій суду 30 травня 2022 року в 15 год. 03 хв.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: пояснень ОСОБА_1 в частині, що він не заперечував пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відмовився від такого огляду виключно на переконання поліцейського, показів свідка ОСОБА_3 , яка фактично підтвердила пояснення ОСОБА_1 , листа Святошинського управління поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 01 травня 2022 року залучався понятим при вилученні наркотичних засобів у ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що в своїй сукупності вони підтверджують існування обставин, які об`єктивно впливають на оцінку дій ОСОБА_1 з точки зору наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та які в порушення вимог закону не зафіксовані поліцейським на відеозаписі.

Оскільки зазначені обставини об`єктивно підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, вони відсутні в наданому суду відеозаписі, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині, що наявний у справі відеозапис містить ознаки монтажу, є не повним, а, відтак, не може бути доказом, який спростовує доводи апелянта в частині його згоди пройти огляд на стан сп`яніння та відмови від такого огляду, виключно через незаконні роз`яснення поліцейським його права відмовитись від такого огляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, доводам захисника та поясненням свідка, апеляційний суд вважає, що усі зазначені дії поліцейського, вчинені поза відеофіксацією були незаконними, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, повідомлення про те, що за першу відмову від проходження огляду нічого не буде, вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.

Крім того, відсутність відеозйомки, яка у відповідності до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 є обовязковою, позбавляє поліцейського права вчиняти будь-які дії направлені на фіксацію та оформлення виявленого правопорушення, оскільки такі дії мають наслідком недопустимість зібраних доказів.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Туровського Віталія Вікторовича задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв