Справа № 158/1903/21 Провадження №33/802/60/22 Головуючий у 1 інстанції:Польова М.М.
Категорія:ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ткачук Р.І., потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Петрушина А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ткачук Р.І. на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі в цій частині, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП

Крім того стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 18.06.2021 о 19 год. 55 хв. на автодорозі П-14 на підйомі на міст за с. Дачне керував транспортним засобом «SKODA Superb», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева 2, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП..

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 05.07.2021 серії ДПР18 №385700, ОСОБА_2 18.06.2021 о 19 год. 55 хв., керуючи транспортним засобом «SKODA Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Дачне Ківерцівського району був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Ткачук Р.І. вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що ОСОБА_2 з 2019 року має діагноз: Епісиндром з епінападами, згідно медичних документів, що на грунті протікання захворювання ОСОБА_2 вживав препарат «Барвалол, але замість очікуваного заспокійливого ефекту, вживання препарату призвело до порушення психодинаміки. Вказує на те, що результати перевірки на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння технічним приладом «Драгер» є недостовірними та недостатніми, оскільки такий стан встановлено з порушенням законодавства. Зазначає, що для встановлення алкогольного сп`яніння слід було відібрати в ОСОБА_2 біологічні зразки. Крім того, під час керування транспортним засобом, в наслідок своєї хвороби, ОСОБА_2 раптово втратив свідомість, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП. Також вважає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, поклавши в основу постанови недопустимі докази. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Ткачук Р.І., яка підтримувала подану апеляційну скаргу та просила скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Петрушина А.С., які подану апеляційну скаргу заперечували і просили рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , дотримався.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 484115 від 05 липня 2021 року (а.с.3), копією постанови про закриття кримінального провадження від 02 липня 2021 року (а.с.8-9), висновком КП «Волинський медичний центр терапії залежності» №345 від 18 червня 2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якої у ОСОБА_2 виявлено алкогольне сп`яніння (а.с.14), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у ОСОБА_2 виявлено алкогольне сп`яніння 3, 41 ‰ (а.с.14 зворот), відеозаписом, на якому зафіксовано освідування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» (а.с.84), письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.9 «А» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 484115 від 05 липня 2021 року, який складений поліцейським відносно водія ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано стан сп`яніння ОСОБА_2 , також в цьому протоколі і графі пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності останній власноручно написав «з протоколом згідний, прошу суворо не карати» (а.с.3).

Крім того, з протоколу допиту ОСОБА_2 в якості свідка від 19 червня 2021 року убачається, що будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, останній вказав, що 18 червня 2021 року близько 15 години випив 100 мл. горілки та близько 200 грам пива,після чого, близько 19 години 50 хвилин сів за кермо автомобіля «SKODA Superb», д.н.з. НОМЕР_1 та з дому їхав у с. Прилуцьке по особистих справах. Під час руху, проїхавши с. Дачне та міст, при входженні в поворот допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 . Після приїзду працівників поліції його освідували за допомогою приладу «Драгер», після чого виявлено стан алкогольного сп`яніння 3,41 ‰, а згодом пройшов такий огляд у наркодиспансері, де прилад показав алкогольне сп`яніння 2.6 ‰. Свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному (а.с.15-16).

Отже, відразу на місці події сам ОСОБА_2 власноручно визнав свою вину в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, про що написав у протоколі про адміністративне правопорушення. Також і на слідуючи день після подій ОСОБА_2 не заперечував факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при цьому не вказував, що такий стан міг виникнути внаслідок вживання ним лікарських препаратів, в тому числі «Барвалол».

Таким чином, власноручними поясненнями самого ОСОБА_2 та показання його в якості свідка повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Вищенаведені обставини повністю підтвердив в суді першої та апеляційної інстанцій і безпосередній очевидець подій - потерпілий ОСОБА_1 ..

Так, під час розгляду справи місцевим судом, та в ході апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що після ДТП водій ОСОБА_2 намагався втекти з місця її вчинення, однак у зв`язку з технічним пошкодженням його автомобіля не зміг цього зробити. Також потерпілий зазначив, що після того як він підійшов до автомобіля, ОСОБА_2 був у свідомості та з ротової порожнини останнього було відчутно запах саме алкоголю, а не медичних препаратів, крім того, до приїзду працівників поліції ОСОБА_2 медичних препаратів не вживав.

Відповідно до роздруківки «Drager», огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП проведено на прилад Alcotest 6810, результат огляду 3.41‰ (а.с.14 зворот).

Згідно висновку висновком КП «Волинський медичний центр терапії залежності» №345 від 18 червня 2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лікарем наркологом виявлено у ОСОБА_2 алкогольне сп`яніння (а.с.14).

Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису.

Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

З відеозапису з місця ДТП вбачається, що працівником патрульної поліції, який здійснював оформлення адміністративних правопорушень, запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», на що він погодився.

За результатами тестування проба виявилася позитивною та становила 3,41 ‰. Під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 не оспорював результати тестування, а також не повідомляв працівників поліції про вживання ним після ДТП «Борвалолу» (а.с.84).

З приводу доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу у справі вказаного відеозапису, у зв`язку з тим, що здійснений на мобільний телефон, при цьому на диску міститься копія запису, апеляційний суд зазначає, що таких критеріїв не містить чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення.

При цьому, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки ( відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, нормами КУпАП не заборонено використання даних любого приладу, який має функцію фотозйомки чи відеозапису.

Зазначений відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому захисником не надано будь-яких доказів, які б давали суду підстави вважати, що вказаний відеозапис має ознаки монтажу.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що огляд стану алкогольного сп`яніння було проведено без присутності двох свідків.

Частину 2 статті 266 КУпАП, яка зобов`язувала проведення огляду на місці зупинки у присутності двох свідків було змінено та 17 березня 2021 року вона чинна в іншій редакції, де визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і тільки в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків.

Посилання апелянта на те, що в протоколі не зазначені свідки, не заслуговують на увагу, оскільки наявність свідків при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не передбачена вимогами ч.4 ст.266 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що в ОСОБА_2 не було відібрано біологічні зразки, оскілки вказана обставина не спростовує факту перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи в апеляційні скарзі про недотримання працівниками поліції порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та не спростовують пояснень самого правопорушника про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Твердження апелянта про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385700 від 05.07.2021 (а.с.4), поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , а також постановою про закриття кримінального провадження (а.с.8-9) та протоколом огляду місця події від 18.06.2021 за схемою (а.с.10-12).

Доводи захисника про те, що ДТП сталась внаслідок того, що ОСОБА_2 втратив свідомість не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вказані обставини.

Доводи апелянта про те, що при закритті провадження у справі за спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП, суд не вправі вирішувати питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставними, так як жодним чином не ґрунтуються на положеннях КУпАП.

Як убачається зі змісту п.7 ст.247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений строк у його позитивній формі, адже передбачає такі правові наслідки його спливу, як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у наведеному випадку при визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, суб`єктивного - з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п.7 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ст.247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП). Тобто у разі, якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п.7 ст.247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, на думку апеляційного суду, початок перебігу встановленого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Приписи статті 280 КУпАП встановлюють обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п.7 ст.247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст.280 КУпАП, апеляційний суд вважає, що доводи захисника про можливість закриття провадження щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, без вказівки визнання його винуватим, є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, за ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Підстав для скасування судового рішення та закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Ткачук Р.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов