Справа № 734/708/22 Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М.
Провадження № 33/4823/360/22
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника Морозова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю. на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 жовтня 2021 року, о 08 год. 40 хв., на автодорозі М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», в с. Кіпті, по вул. Слов`янська, 68 Б, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Scorpio», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не поголившись із рішенням суду, ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову місцевого суду як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення. Вважають, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, матеріали справи не містять. На думку апелянтів, працівниками поліції було порушено процедуру проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та не було належним чином роз`яснено процесуальні права. Вказують, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Закону, відеозапис не є безперервним і не містить інформації про даний технічний засіб. Посилаються на те, що пояснення від імені ОСОБА_1 , які зафіксовані в протоколі, викладені не останнім, а сторонньою особою. Звертають увагу на те, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось та працівники поліції не надали йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. На думку апелянтів, місцевий суд безпосередньо не викликав та не допитав свідків та працівників поліції, пояснення яких мають важливе значення для з`ясування обставин справи. Окрім цього, зазначають, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить 0,5 проміле.

Заслухавши пояснення захисника Морозова В.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №308362 від 23.10.2021, ОСОБА_1 , 23 жовтня 2021 року, о 08 год. 40 хв., на автодорозі М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», в с. Кіпті, по вул. Слов`янська, 68 Б, керував автомобілем «Ford Scorpio», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Викладені у даному протоколі факти ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом та особисто в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення написав «з протоколом згодний», що підтверджує його згоду, на той період часу, з даними результатів огляду (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер» ARLM-0316 від 23.10.2021 року, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,36 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ; при спілкуванні з працівником поліції, останній зазначав, що рухався на автомобілі до місця своєї служби у ЗСУ; в подальшому йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння; останній погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу; за результатом огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився та будь-яких зауважень з цього приводу в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначав (а.с.9).

Також, огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було проведено у присутності двох свідків, що також зазначено і у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому доводи апелянтів в цій частині є безпідставними.

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом транспортного засобу та як водій погодився пройти такий огляд.

Також, водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів та будучи незгодним з результатами огляду, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянтів про те, що поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, жодним чином не спростовують відображених у протоколі відомостей, оскільки ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», на що останній погодився та не заперечував проти його результатів. Тому у співробітників поліції не було жодних підстав пропонувати водієві проходити огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, що повністю узгоджується із відповідними положеннями вищезазначеної Інструкції.

Твердження сторони захисту про не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, є непереконливими та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься відмітка про те, що останньому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Посилання апелянтів про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалася безперервно, є непереконливим, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 відповідного огляду на стан сп`яніння і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Посилання захисту про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаним вимогам Закону і містить у собі всі необхідні дані.

Також, не заслуговують на увагу твердження апелянтів про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодних ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки такі ознаки зазначаються в протоколі лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, відповідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103.

Посилання сторони захисту на те, що пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення від імені ОСОБА_1 виконані не ним, а іншою особою, спростовуються переглянутим відеозаписом, згідно якого ОСОБА_1 особисто ознайомився з його змістом та надав власноручні пояснення.

Не є переконливими і твердження апелянта, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить 0,5 проміле, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 вищезгаданої Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 проміле, а тому порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в місцевому суді апеляційний суд не вбачає.

Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 не видавався, оскільки посвідчення водія у останнього не вилучалось. При цьому посвідчення водія не було вилучено з об`єктивних причин, а саме через те, що зі слів ОСОБА_1 відповідні документи, в тому числі і водійське посвідчення, він залишив за місцем проходження служби. Вказане підтверджується відеозаписом, що мається в матеріалах справи, а тому критика апелянтами дій працівників поліції у даному випадку є безпредметною.

Відтак, доводи апелянтів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю. - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний