ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,

за участю:

адвоката Харченка К.С.,

при секретарі Бродській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правоп орушення за апеляційною скаргою представника Харківської митниці Тиндики Михайла Васильовича на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2022 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.472 МК України,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.472 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Вилучені по протоколу про ПМП № 0214/80700/21 від 08 квітня 2021 валютні цінності: євро та рублі РФ повернуто ОСОБА_1 .

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив представник Харківської митниці Тиндик М.В., посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що в діях ОСОБА_1 вбачається недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, а саме нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Вказував, що факт недекларування валюти, що переміщується через митний кордон України підтверджується матеріалами справи, а саме: доповідною запискою, протоколом про порушення митних правил, даними ЄАІС ДМС України, контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору», Атом митного огляду та поясненнями гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , безпосередніми предметами митного правопорушення валютними цінностями.

Зазначав, що письмове декларування шляхом подання особою письмової митної декларації митному органу під час переміщення товарів яких через митний кордон України заборонено або обмежене є обов`язком особи, а не правом.

Вважає, що вимога посадовою особою митного органу щодо заповнення особою митної декларації ст. 472 МК України чинним законодавством не передбачена.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон України, а тому повинен був знати та дотримуватися чанного законодавства України щодо порядку переміщення товарів через митний кордон України та їх декларування.

Ураховуючи викладене прохав скасувати постанову судді Київського районного суду м Харкова від 07 грудня 2021 року та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Харківська митниця належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому представник митниці у судове засідання не з`явився та будь-яких клопотань на адресу апеляційного суду не надходило.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Заслухавши адвоката Харченка К.С., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Виносячи постанову суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Місцевим судом встановлено, що згідно протоколу про порушення митних правил №0214/80700/21 від 08 квітня 2021 року, близько 13 год. 25 хв. 08 квітня 2021 року до зони митного контролю пункту пропуску «Гоптівка» у напрямку руху з України до РФ в`їхав транспортний засіб особистого використання легковий автомобіль «Opel Vivaro» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 під керуванням гр. РФ ОСОБА_1 . В даному транспортному засобі, в якості пасажира, до РФ слідував гр. BE TURKAEV MOVLAD.

Формою проходження митного контролю було обрано коридор (смугу) спрощеного митного контролю «зелений коридор». На підставі аналізу та оцінки ризиків було прийнято рішення про проведення зазначеного транспортного засобу на смугу руху «червоний коридор» для проведення митного огляду.

Під час проведення усного декларування гр. РФ ОСОБА_1 заявив, що не має товарів, переміщення яких через державний кордон України обмежено або заборонено. Також, гр. РФ ОСОБА_1 заявив, що не переміщує суму меншу, ніж еквівалент 10 000 тисяч євро.

Під час проведення митного контролю був присутній оперуповноважений 4-го відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області ст. л-т ОСОБА_4 .

В ході проведення митного огляду особистих речей та транспортного засобу, що належить гр. РФ ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити іноземну валюту, останній добровільно пред`явив валютні цінності у вигляді банкнот: євро, які в подальшому склали 32225 євро (купюри номіналом 200 євро 104 шт., купюри номіналом 100 євро - 54 шт., купюри номіналом 50 євро 97 шт., купюри номіналом 20 євро 43 шт., купюри номіналом 10 євро 31 шт., купюри номіналом 5 євро 1 шт.); рублі РФ, які в подальшому перерахунку склали 121700 російських рублів (купюри номіналом 5000 рублів РФ 23 шт., купюри номіналом 2000 рублів РФ 1шт., купюри номіналом 1000 рублів РФ 4 шт., купюри номіналом 500 рублів РФ 1 шт., купюри номіналом 100 рублів РФ 2шт.) та усно заявив, що виявлені валютні цінності належать йому.

Таким чином, гр. РФ ОСОБА_1 під час усного декларування заявив не в повному обсязі суму валютних цінностей, яку переміщує через митний кордон України.

З приводу заповнення бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей затвердженого Постановою КМУ від 27 лютого 2019 року №203 гр. ОСОБА_1 до митного органу не звернувся.

Сума валютних цінностей, що перевищує встановлену законодавством норму вилучена - безпосередні предмети порушення митних правил та складає 22370 євро (відповідно до курсу валют НБУ за 1 євро 33,1388); 112700 рублів РФ (відповідно до курсу НБУ 1 рубль РФ 0,35843), на 08 Квітня 2021 року складає 781710 грн 01 коп. Суму в розмірі 9900 євро та 9000 рублів РФ повернуто гр. РФ ОСОБА_1 .

Таким чином, гр. РФ ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про товар, який підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Зазначені дії кваліфіковані за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідальність за ст. 472 МК України (чинної на момент вчинення правопорушення) настає внаслідок недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За вчинення зазначеного правопорушення передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч.2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали, а відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону транскордонне переміщення валютних цінностей - ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України банківських металів, готівкової валюти.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 5, 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ №3 від 02 січня 2019 року, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21 травня 2012 року, товари декларуються шляхом подання митному органу: митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; або митної декларації М-16; або письмової заяви за формою згідно з додатком 1; або митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності; або декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей; або іншого документа, що відповідно до законодавства може використовуватись замість митної декларації.

Пунктом п. 8 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21 травня 2012 року, для декларування транскордонного переміщення фізичними особами валюти України, іноземної валюти та банківських металів у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро, а також для письмового декларування фізичними особами платіжних документів та цінних паперів (акцій, облігацій, купонів до них, векселів (тратт), боргових розписок, акредитивів, чеків, банківських наказів, депозитних сертифікатів, інших фінансових та банківських документів), виражених у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, встановлену Митним кодексом України для письмового декларування товарів, що переміщуються громадянами, використовується декларація, зазначена в абзаці шостому пункту 2 цього Положення (декларація транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей).

Форму бланка декларації транскордонного переміщення затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей» №203 від 27 лютого 2019 року.

Згідно з порядком заповнення декларації транскордонного переміщення, зазначеним на зворотному боці бланка декларації, разом із заповненою декларацією для митного контролю та митного оформлення товарів громадянином або уповноваженою особою подаються такі документи: документи, що посвідчують особу та підтверджують країну постійного проживання громадянина або уповноваженої особи; документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках та придбання особою банківських металів у банках та/або Національному банку, визначені у пункті 18 постанови Правління Національного банку України №5 від 02 січня 2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», згідно з яким, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують: 1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро; 2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Проте, в протоколі про порушення митних правил № 0214/80700/21 від 08 квітня 2021 року, складеному щодо ОСОБА_1 , не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а також не зрозуміло в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Зокрема, з протоколу про порушення митних правил та інших матеріалів справи взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 , заповнювалася будь-яка митна декларація, що є обов`язковою умовою для виявлення ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Відповідно до матеріалів справи, під час проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», проходження якого не передбачає заповнення митної декларації.

В подальшому, на підставі ч.1 ст.339 МК України, аналізу й оцінки ризиків вказаний автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , за ініціативою працівників митного органу було переведено на смугу червоний коридор, де було проведено митний огляд транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 .

Проте, ОСОБА_1 , всупереч вимог чинного законодавства, не було запропоновано письмово заповнити митну декларацію, а лише проведено його усне декларування.

Тобто, в даному випадку вбачаються лише ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України (чинної на момент вчинення правопорушення).

Натомість протокол стосовно ОСОБА_1 працівниками митного органу складено за ст. ст. 472 МК України.

Статтею 471 МК України (чинною на момент вчинення правопорушення) передбачено відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю під час проведення митного контролю в особи, яка формою проходження митного контролю вибрала проходження через таку зону (коридор), товарів, заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України, або товарів у кількостях, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Тому ОСОБА_1 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України (яка діяла на момент вчинення правопорушення) і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про порушення митних правил, у відповідності до ст.490 МК України.

Суддя при розгляді справи не має права змінювати юридичну кваліфікацію адміністративного проступку, який вказаний в протоколі.

Більш того, ураховуючи, що на час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не був притягнутий до відповідальності, належить взяти до уваги, що строки передбачені ст.38 КУпАП, ст.467 МК України сплинули, оскільки протокол стосовно нього за ст.471 МК України - взагалі не складався.

За таких обставин, суд першої інстанції розглядав справу в межах наявних відомостей стосовно ОСОБА_1 за ст.472 МК України, а ознаки цього складу правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги представника Харківської митниці не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Харківської митниці Тиндики Михайла Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль