Справа № 304/442/22 Провадження № 3/304/392/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 235961 від 07 листопада 2021 року вбачається, що того ж дня о 18.15 год в селі Новоселиця по вулиці Головній водій керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», а також у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків..

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором СРПП відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітаном поліції Нинчаком М.М. кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

На підтвердження вини ОСОБА_1 інспектором надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 235961 від 07 листопада 2021 року, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 574328 від 07 листопада 2021 року, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07 листопада 2021 року, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ААБ № 235961, копію постанови судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, довідку щодо відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія від 04 лютого 2022 року, а також диск з відеозаписом.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, тому суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані особою, яка склала протокол відеодокази, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При дослідження протококу про адміністративне правопорушення суддею встановлено, що зміст фабули протоколу не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Так, ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (в редакції на час події, відображеної у протоколі про адміністративне правопорушення).

У свою чергу частина 1 статті 130 КУпАП, у зазначеній редакції, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, при цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Так з протоколу серії ААБ № 235961 від 07 листопада 2021 року видно, що ОСОБА_1 фактично ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто в протоколі не зазначено, що особа повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь яких доказів цього матеріали справи не містять, такі не долучено й після повернення даного протоколу для дооформлення довідка інспектора Нинчака М. від 04 лютого 2022 року № 290/106/25/3-2022 вказує на те, що ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно постанови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області № 298/1145/20 від 28 жовтня 2020 року, яка також додана до матеріалів справи.

В той же час зазначена постанова суду доказом повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП не є, оскільки й подія адміністративного правопорушення (20.08.2020) й навіть дата ухвалення постанови судом (28.10.2020) перебувають поза межами річного строку відносно події, що описана у фабулі протоколу серії ААБ № 235961 від 07 листопада 2021 року.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Суддя зазначає, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом, який діє і в КУпАП, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

А обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини, презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, відсутність у матеріалах справи будь-яких переконливих та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУПАП, в той час як суд не може брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, а механізму перекваліфікації дій судом чинне законодавство про адміністративні правопорушення не містить, тому суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.