Справа № 308/8714/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі захисника - Ковач І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою Ковача Івана Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до постанови, - 29.06.2021 о 12 год. 15 хв. в м. Ужгород по вул. Льва Толстого, 33, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW320D, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою, Ковач І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення захисника Ковача І.В., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Всупереч наведеним вимогам закону, суд належним чином не з`ясував обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 295167 від 29.06.2021 року, - 29 червня 2021 о 12 год. 15 хв. в м. Ужгород по вул. Льва Толстого, 33, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW320D д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння.

За змістом п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Однак, з висновку № 420 від 29.06.2021 року, проведеного КПН «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежності» слідує, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння 29.06.2021 року о 13 год. 25 хв.

Як вбачається з матеріалів справи, - ОСОБА_1 відразу після завершення оформлення адміністративних матеріалів звернувся до приватної лабораторії ПП «Астра-Дія», де здав багатопрофільний тест для виявлення наркотиків у сечі. Результати лабораторних досліджень підтвердили відсутність наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 .

Крім того, 07.09.021 року захисником було направлено клопотання про призначення у справі судово-медичної токсикологічної експертизу щодо наявності у біологічному матеріалі (сечі), який був відібраний 29.06.2021 року в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежності» Закарпатської обласної ради під час медичного огляду ОСОБА_1 (висновок КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради №420 від 29.06.2021 року), наркотичних речовин.

З висновку експерта №1918 від 06.10.2021 року вбачається, що в результаті проведення судово-медичної токсикологічної експертизи сечі гр. ОСОБА_1 встановлено, що: 1) похідних барбітурових кислот, похідні фенілалкіламіну (амфетаміни), морфін, кодеїн, в сечі не виявлено; 2) встановити, чи перебував гр. ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння на момент збору сечі, не є можливим через відсутність проведення експертизи крові з приводу визначення наявності наркотичних речовин на момент збору сечі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, наявний у матеріалах справи, у якому відображено лише обставини події, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не може слугувати безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

У даній справі є спірним дотримання порядку проведення освідування та медичного огляду щодо виявлення у водія транспортного засобу ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, результат огляду та дослідження, викладеного у Висновку №420 КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежності» Закарпатської обласної ради від 29.06.2021 року на підставі Акту №420 від 29.06.2021 року.

Взяття судом першої інстанції за доказ висновку медичного огляду № 420 від 29.06.2021 року, складеного лікарем та надання йому переваги над експертним дослідженням №1918 від 06.10.2021 року (обстеженням) проведеним Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи, є немотивованим.

Два з трьох результатів біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 стверджують про відсутність наркотичних речовин в організмі останнього в день складення протоколу на підставі якого винесено оскаржувану постанову.

Висновок № 420, яким обґрунтовується перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, складено о 13:25 год., згідно акту медичного огляду №420 вбачається, що біологічні матеріали (сеча) відбрано о 13:30 після чого проведено лабораторні тестування та його результати внесені лікарем до акту.

Пунктами 16,19 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння видається на підставі акту медичного огляду, який складається в одному примірнику, що залишається в закладі охорони здоров`я.

Пунктами 20, 22 розділу III Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

При цьому, згідно пунктів 7, 8 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, і метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відсутність обов`язкового проведення лабораторних досліджень біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини станом на момент складення висновку унеможливлювало встановлення факту вживання наркотичних речовин, а висновок у зв`язку з цим підлягає визнанню недійсним.

Статтею 62 Конституції України , зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зазначені обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов.

Відповідно до Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Зазначене в своїй сукупності дає підстави апеляційному суду дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, постанова суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення про закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ковача Івана Васильовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага