Справа № 163/1825/22
Провадження № 3/163/1091/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

представника особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0670/20500/22 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ПП « ОСОБА_3 », РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 11 грудня 2018 року органом 5601,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , прямуючи 20 вересня 2022 року близько 16:49 годині через митний пост "Ягодин" Волинської митниці на в`їзд в Україну смугою руху «червоний коридор» водієм вантажного транспортного засобу «Renault Magnum 460», номерний знак НОМЕР_2 , з причепом «Fliegl SDS350», номерний знак НОМЕР_3 , у якому як перевізник відповідно до поданих ним до митного контролю товарно-супровідних документів (CMR №264198 від 19 вересня 2022, Invoice № HF20220211 від 11 лютого 2022 року) та митної декларації типу ЕЕ №UA400000/2022/915012 від 19 вересня 2022 року перевозив товар: плити з пластмаси, автонавантажувачі, запасні частини до машин, який поміщений на 15 вантажних місцях, вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару, який не заявлений у товарно-супровідних документах та особистій митній декларації і знаходився у вантажному відсіку автомобіля серед заявленого товару, а саме, електричний велосипед торгової марки «Emma», модель TDT1175Z, бувший у використанні, вартістю 19150,02 гривень, поміщений у картонну коробку, шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

ОСОБА_2 на розгляд справи в суд не з`явився, свої права та інтереси доручив представляти ОСОБА_1 .

Представник Миронець М.О., який фактично є роботодавцем ОСОБА_2 , під час розгляду справи пояснив, що останній під час завантаження автомобіля товаром був присутній, вміст завантажених коробок не перевіряв та вважав, що товар відповідає товаросупровідним документам, оскільки після завантаження на польській митниці автомобіль був опломбований. Подібних випадків щодо невідповідності завантаженого товару раніше ніколи не було. За таких обставин просив врахувати, що умислу на порушення митних правил ОСОБА_2 не мав, у скоєному щиро розкаюється, тому просив суворо його не карати, оскільки передбачена законом санкція є надто для нього обтяжливою.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці та судовий збір.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.483 МК України правопорушення доводиться дослідженими письмовими доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, CMR №264198 від 19 вересня 2022, Invoice № HF20220211 від 11 лютого 2022 року, митною декларацією типу ЕЕ №UA400000/2022/915012 від 19 вересня 2022 року, особистою митною декларацією та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , актом про проведення огляду транспортного засобу від 20 вересня 2022 року, службовою запискою інспектора митниці.

На підставі цих доказів, зокрема, Invoice № HF20220211 та митної декларації типу ЕЕ №UA400000/2022/915012 встановлено, що в транспортному засобі з номерними знаками НОМЕР_2 /ВК0207XF переміщувався товар: плити з пластмаси, автонавантажувачі, запасні частини до машин.

Відповідно до CMR №264198 цей товар в автомобілі був поміщений на 15 вантажних місцях.

У митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, ОСОБА_2 не заявляв про переміщення ним власного товару.

В акті про проведення огляду зафіксовано, що під час проведення повного митного огляду транспортного засобу було виявлено не заявлений у товарно-супровідних документах товар, а саме, електричний велосипед торгової марки «Emma», модель «TDT1175Z», який знаходився у картонній коробці у вантажному відсіку автомобіля серед заявленого товару.

Висновком товарознавчого дослідження № -0460 від 03 жовтня 2022 року встановлено, що указаний електричний велосипед раніше був у використанні та ціна його можливої реалізації становить 19 150,02 гривень.

Отже, наведеними доказами стверджено, що фактична кількість вантажних місць з товаром в транспортному засобі становила 16 штук, а у товарно-супровідних документах заявлено 15 вантажних місць.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що при завантаженні товару був присутній, завантажили 10 палет, два ящики та один лист; від`їхавши від місця завантаження автомобіль було опломбовано.

Такі письмові пояснення ОСОБА_2 дають підстави вважати, що ним не було перевірено фактичну кількість вантажних місць із поміщеним в автомобіль товаром тому, що зазначений в товарно-супровідних документах, зокрема, CMR.

Порушення митних правил, передбачене диспозицією ч.1 ст.483 МК України полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у визначених диспозицією цієї статті формах, зокрема, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів… документів, що місять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Частиною 2 статті 460 МК України передбачено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Згідно із ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов`язанні під час прийняття товару до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладеної (CMR).

На підставі досліджених у справі доказів встановлено достатньо підстав вважати, що подані водієм ОСОБА_2 документи для митного оформлення містили відомості щодо кількості вантажних місць товару, які не відповідали фактичній кількості вантажних місць, та ним не було внесено запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR) стосовно неможливості проведення перевірки правдивості відомостей про кількість вантажних місць, зазначених у товарно-супровідних документах.

Отже, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, повністю доведена.

Вирішуючи питання про обсяг відповідальності ОСОБА_2 належить врахувати таке.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, у скоєному щиро розкаюється, при цьому, є особою похилого віку (має повних 66 років).

Причиною порушення ОСОБА_2 митних правил фактично слугувало неналежне виконання ним вимог ч.2 ст.191 МК України щодо перевірки точних відомостей про кількості вантажних місць поміщеного в транспортний засіб товару.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

В рішенні "Краєва проти України" від 13 січня 2022 року (скарга № 72858/13, §§ 31-33) Європейський Суд з прав людини сказав, що відповідно до частини першої статті 483 Митного кодексу України, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, який дорівнює вартості товару, що сама собою була дуже високою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без винятків. Відсутність свободи розсуду в українських судів щодо стягнень виключала оцінку індивідуальної ситуації, роблячи будь-яку таку оцінку марною. Суд вже зазначив, що така жорстка система сама собою не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між суспільними інтересами і правом особи на мирне володіння своїм майном (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Гирлян проти Росії", заява № 35943/15). Обов`язковий характер стягнення, а за обставин цієї справи - розмір штрафу, позбавив заявницю можливості викласти аргументи в її справі і мати шанс на успіх у провадженні щодо неї. Наведених міркувань достатньо для висновку Суду, що за обставин цієї справи накладене на заявницю стягнення, зокрема, розмір штрафу, який її зобов`язали сплатити згідно з постановою апеляційного суду у результаті застосування частини першої статті 483 Митного кодексу України, становило непропорційне втручання у її майнові права всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Частина 1 статті 483 МК України в разі доведеності вини особи передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

З огляду на зазначені вище обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до ОСОБА_2 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ч.1 ст.483 МК України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

З урахуванням наведеного встановлено підстави для накладення на ОСОБА_2 стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення митних правил без застосування штрафу.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України №3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі, а з врахуванням приєднаної до протоколу довідки митного органу витрати митниці на зберігання вилученого товару протягом 29 діб за курсом НБУ на дату розгляду справи в порядку ст.ст.519, 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року №731.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави електричного велосипеда торгової марки «Emma», модель TDT1175Z, бувшого у використанні, вартістю 19150,02 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товару в розмірі 5313 (п`ять тисяч триста тринадцять) гривень 05 копійок на рахунок UA1160491 в Державній казначейській службі України, місто Київ (МФО 820172, , призначення платежу "за зберігання товарів").

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області О.С. Павлусь