КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №371/703/22
Провадження № 33/824/2740/2022 Суддя І інстанції - Поліщук А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року суддя Київського апеляційного суду

Немировська О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 06 вересня 2022 року про визнання ОСОБА_1 , який народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 08.08.2022 об 11.38 на автодорозі Київ-Знам`янка 102 км керував автомобілем марки «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння (амфетамін), що було встановлено в результаті огляду в закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді місцевого суду від 08 серпня 2022 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вказаний факт не встановлений матеріалами справи, він не керував транспортним засобом, а лише знаходився біля нього, судом першої інстанції не було враховано його клопотання про закриття провадження по справі, в якому він вказував, що до місця зупинки автомобіля його привіз брат - ОСОБА_1 , а він лише мав намір набрати в каністру паливо, складений відносно нього протокол містить недостовірні дані, оскільки складений в його відсутність, він не давав згоди на здійснення відеофіксації та не давав згоди на зберігання та використання зображень за його участю, відеозапис не вівся безперервно.

Відповідно до чч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

В судове засідання, призначене на 24.10.2022 ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений особисто під розписку про час та місце розгляду справи, 13.10.2022 подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі.

Також ОСОБА_1 було направлено до суду клопотання про допуск до участі в справі в якості захисника фахівця в галузі права помічника адвоката Іжака О.І. - Красовицького О.О. та додано до клопотання світлокопію посвідчення помічника адвоката Іжака О.І., видане 18.04.2022 та Диплом магістра НОМЕР_2 про закінчення Красовицьким О.О. у 2020 році Національного університету «Одеська юридична академія» з кваліфікацією магістр, спеціальність «Право».

Вказане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

В ст. 271 КУпАП закріплено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначений адвокат має права, передбачені частиною першою цієї статті та іншими законами.

Повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються дорученням, що видається Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

В ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з положення ми ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ст. 16 Закону України «Про адвокатуру» адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю. Помічник адвоката виконує доручення адвоката у справах, що знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень (прав та обов`язків) адвоката. Положення про помічника адвоката затверджується Радою адвокатів України. Помічнику адвоката забороняється суміщати роботу в адвоката з діяльністю, несумісною з діяльністю адвоката. Помічником адвоката не можуть бути особи, зазначені в частині другій статті 6 цього Закону.

В п. 8.1. Положення про помічника адвоката, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 25 вересня 2015 року № 113, визначені наступні права помічника адвоката:

8.1.1. користуватися інформаційними базами даних, телекомунікаційними мережами та спеціальною літературою адвоката;

8.1.2. вносити пропозиції щодо організації своєї роботи;

8.1.3. за погодженням з адвокатом брати участь у конференціях, семінарах, круглих столах, форумах, інших науково-практичних заходах, проходити стажування;

8.1.4. брати участь у нарадах, зборах трудового колективу та інших заходах відповідного адвокатського бюро, адвокатського об`єднання;

8.1.5. підвищувати свій професійний рівень у системі підготовки та підвищення кваліфікації адвокатів.

8.2. Помічник адвоката (адвокатського бюро, об`єднання), за умови надання письмової згоди клієнтом адвоката (адвокатського бюро, об`єднання), має право:

8.2.1. брати участь у попередній підготовці судових справ до розгляду, за дорученням адвоката готувати проекти запитів, листів, позовних заяв, інших матеріалів, пов`язаних із розглядом конкретної справи, інших процесуальних документів, які використовуються адвокатом;

8.2.2. за дорученням адвоката отримувати відповіді на адвокатські запити, робити витяги з матеріалів адвокатського досьє, робити копії та витяги з документів, наданих у розпорядження адвоката клієнтом;

8.2.3. бути присутнім під час консультацій адвоката, під час проведення слідчих дій та в судових засіданнях;

8.2.4. збирати документи та інші матеріали, необхідні адвокату для виконання прийнятих ним доручень;

8.2.5. виконувати доручення правового характеру, вести за дорученням та під контролем адвоката нескладні судові справи та надавати консультації з питань законодавства;

8.2.6. у нескладних справах за дорученням адвоката знайомитися з матеріалами справи, робити виписки та копії;

8.2.7. за дорученням адвоката, якщо таке передбачено в договорі із клієнтом, подавати документи (заяви, клопотання, позови, пояснення тощо) виготовлені адвокатом, за підписом і зазначенням процесуального статусу адвоката, в підрозділи правоохоронних та судових органів, до компетенції яких віднесено реєстрацію таких документів, за виключенням випадків подання процесуальних документів в самому процесі слідчої, процесуальної дії, або судовому засіданні;

8.2.8. здійснювати інші дії, не заборонені законодавством.

В даному випадку не надано доказів на підтвердження повноважень Красовицького О.О. здійснювати захист інтересів ОСОБА_1 .

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 08.08.2022 о 13.00 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №183270, відповідно до якого він 08.08.2022 об 11.38 на 102 км. Автодороги Київ-Знам`янка керував автомобілем марки «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що було встановлено в результаті проведеного в закладі охорони здоров`я огляду. Також вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: Рапорт, Протокол №3 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 08.08.2022, яке було проведено в КНМП Миронівської міської ради «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня», копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В Клопотанні про призначення по справі експертизи апелянт просить поставити експерту питання: за допомогою якого технічного пристрою зафіксовано відеозапис; за допомогою одного чи декількох технічних пристроїв здійснено відеофонограму у відеозаписі; чи є надана відеофонограма оригіналом чи копією; чи проводився запис відеофонограми безперервно; чи зазнавала змін надана відеофонограма; чи одночасно проводився запис відеозображення та звуку у відеофонограмах та чи відповідає зміст відеозображення звуку; які відеофонограми містять область видаленої інформації технічного пристрою (цифрового диктофона, змінного носія інформації, іншого пристрою відео-, звукозапису, тощо; чи можливо відновити в повному обсязі або частково відеофонограми із змінного носія інформації. В обґрунтування апелянт зазначає, що відеозапис є змонтованим і експертиза може стати доказом невинуватості «мене ОСОБА_4 ». Вказане клопотання також не підлягає задоволенню, оскільки апелянт не зазначає, які саме фрагменти із наявних в матеріалах справи файлів відеозапису не відповідають дійсності, які події не були зафіксовані на відеозаписі, в чому полягає невідповідність зображення звукозапису.

Проведення відеофіксації адміністративних правопорушень врегульовано в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

В п. 2 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 5 Розділу ІІ зазначеної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). В пп. 1 та 6 Розділу VIII Інструкції передбачено, що вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції.

Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки.

У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.

В пунктах 11 та 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376 При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Крім того, апелянт подав клопотання про допит поліцейського, який складав протокол серії ДПР 18 №183270 з метою отримання доказів відсутності його вини та про виклик свідків - лікаря, який склав Протокол №3 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 08.08.2022. Вказані клопотання задоволенню не підлягають, оскільки апелянт при розгляді справи в місцевому суді такого клопотання не подавав. Крім того, клопотання апелянт обґрунтовує тим, що працівнику поліції слід поставити запитання щодо його права на складання протоколу відносно пішохода та щодо ненадання доказів керування ним транспортним засобом.

Щодо допиту в якості свідка брата апелянта - ОСОБА_1 клопотання також задоволенню не підлягає, оскільки вказана особа була допитана при розгляді справи в місцевому суді і її поясненням було дано правильну оцінку. Версія апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а його на місце зупинки привіз брат, є неспроможною, оскільки відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 визнає, що їхав на автомобілі до автозаправочного комплексу.

В клопотанні про надання доказів відсутності складу адміністративного правопорушення, яке було направлено ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, він просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що огляд було проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Також апелянт просив визнати недопустимим доказом Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння.

Як видно з відеозапису, зробленого з портативного відеореєстратора, у ОСОБА_1 було відібрано біологічний матеріал (сечу) та в його та працівника поліції було присутності проведено дослідження з використанням мультитесту на 5 видів наркотичних засобів, за результатами якого було виявлено амфетамін. Після ознайомлення з результатом тестування ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол.

Огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 р. №1452/735.

Та обставина, що при проведенні дослідження було використано екпрестест на 5 видів наркотичних засобів, висновку не спростовує, оскільки таке тестування проводиться методом імунохроматографічного аналізу.

Відповідно до п. 10 розділу III Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. В разі незгоди з висновком апелянт мав право звернутися з клопотанням про проведення повторного дослідження біологічного середовища.

Таким чином огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено відповідно до процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

У відповідності до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що тягне за собою накладення на водіїв адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 2.5 Правил дорожнього руху закріплено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 , у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно чч. 3 і 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП врегульовано в Розділі Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Відповідно до пунктів 3-6 вказаного Розділу направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

В п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами, далі - Порядок) зазначається, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відповідно до п. 7 Порядку Поліцейський забезпечує проведення огляду водія

транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж

протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення та не надавав будь-яких пояснень.

Таким чином, доводи апелянта про порушення працівниками поліції порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та порядку проведення огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Протокол про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

В ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суддя районного суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок судді місцевого суду відповідає фактичним обставинам справи, та не спростовується доводами апеляційної скарги. За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно апелянта немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 06 вересня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Немировська О.В.