Номер провадження: 33/813/45/22
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Подуст Т.П., особи, яка притягується до адміністративні відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лукіна О.О. розглянувши апеляційну скаргу захисника Лукіна О.О. на постанову Київського райсуду м. Одеси від 28.09.2021 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, працюючого по найму водієм таксі проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, а також стягнено судовий збір на користь держави у сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 21.08.2021 о 16 год. 15 хв., в м. Одесі по проспекту Небесної Сотні, біля будинку № 47/2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння рук, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі чим порушив п. 2,5 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Лукін О.О. зазначив, що оскаржувана постанова прийнята із порушенням вимог матеріального та процесуального права з огляду на наступні обставини:

- ОСОБА_1 одразу повідомив працівників патрульної поліції про те, що він не вживав алкогольні напої та наркотичні препарати, погодився пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- в подальшому ОСОБА_1 повідомив працівників патрульної поліції, що він за станом здоров`я у зв`язку із патологією нервової системи приймає медичні препарати, які дозволено приймати, знаходячись за кермом, а саме Афобазол та він перебуває під наглядом лікаря;

- в судовому засіданні суду 1-ої інстанції не були допитані працівники поліції, клопотання сторони захисту про їх виклик було залишено без задоволення;

- при накладенні стягнення судом не були враховані дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність;

За таких обставин, захисник Лукін О.О. просить скасувати постанову Київського райсуду м. Одеси від 28.09.2021 та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 021735 від 21.08.2021 (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до вимог п. 2.5 «Правил дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні апеляційного суду були досліджені матеріалів відеофіксації правопорушення, згідно з якими на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав негативний результат. В той же час, на відеозаписі зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що з відеозапису вбачається, що дійсно у ОСОБА_1 були помітні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме порушення координації рухів та мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння рук.

Що стосується посилання апелянта відносно того, що ОСОБА_1 повідомив працівників патрульної поліції про те, що він за станом здоров`я у зв`язку із ураженням центральної нервової системи приймає медичні препарати, а саме Афобазол апеляційний суд сприймає їх критично, оскільки з матеріалів відео фіксації адміністративного правопорушення вбачається, що на запитання патрульного поліцейського чи приймав він якісь ліки чи препарати ОСОБА_1 відповів що ні. ( файл 01418@235010, час - 00:49).

Щодо посилання захисника відносно того, що в судовому засіданні суду 1-ої інстанції не були допитані працівники поліції, клопотання сторони захисту про їх виклик було залишено без задоволення, апеляційний суд приймає їх до уваги, водночас зауважує, що матеріали відеофікасації дають повне уявлення про обставини вчиненого правопорушення, законність дій працівників поліції, водночас будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення не надано.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що при накладенні стягнення судом не були враховані дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд 1-ої інстанції при накладенні стягнення врахував, що ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини та майновий стан. ( а.с.18).

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді 1-ої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Лукіна О.О. залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Лукіна О.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського райсуду м. Одеси від 28.09.2021 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца