КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/2424/2022 Головуючий у І інстанції - Коваль В.О.
апеляційне провадження №33/824/1459/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Борики Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2022 року серії ААБ №055457, 28 січня 2022 року о 09 годині 55 хвилин у м. Києві по вул. Кільцева дорога, 22, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 0289, проба позитивна 0,97%о, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що інформація в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшла свого підтвердження.

Факт фіксації стану ОСОБА_1 зафіксовано без присутності свідків, а доданий до протоколу відеозапис не є безперервним, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Борика О.О. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

29 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи з посиланням на відсутність транспортного сполучення між місцем проживання ОСОБА_1 та його захисника в м. Тростянець Сумської області, який тривалий час перебував в окупації та м. Києвом.

Звертає також увагу на те, що наказом №105 від 01 червня 2022 року Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України внесло Тростянецьку громаду до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Розглянувши заявлене клопотання апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема на: 10 червня 2022 року, 15 липня 2022 року, 30 серпня 2022 року, підставою для відкладення були клопотання адвоката Борики О.О.

Частина 6 ст.294 КУпАП передбачає, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Систематичне відкладення розгляду справи захисником апеляційний суд розцінює як зловживання правом на відкладення, з метою затягування розгляду справи та уникнення від відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи на правову допомогу не виключає можливість залучення іншого представника за власним вибором у разі неможливості явки попереднього.

Крім цього, учасники справи не скористались свої правом на участь у розгляді справи в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів.

Відкладаючи справу кілька разів, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні однак таким правом учасники справи не скористались.

Тому, згідно ч.1 ст.268 КУпАП, суд вважає за необхідне провести розгляд справи у їх відсутності.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №055457 від 28 січня 2022 року, складеним уповноваженою особою управління патрульної поліції, з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП, який підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень; роздруківкою результату алкотестеру «Драгер» Alcotest 7510, тест №477, з підписом ОСОБА_1 ; розпискою ОСОБА_3 , в якій останній зобов`язався не допускати ОСОБА_1 до керування транспортним засобом «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 та доставити вказаний транспортний засіб до пункту призначення; долученим до матеріалів справи DVD-R диском з відеозаписами з нагрудної бодікамери 470512, 470548 з місця події.

Вищенаведені матеріали справи, в тому числі відеозапис з нагрудної камери поліцейського, свідчать про доведеність його винуватості у порушенні ним пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Зокрема, відеозаписом підтверджується, що після встановлення результату огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погодився із ним та не заперечував при складенні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом у протоколі.

При цьому поліцейським ОСОБА_1 були роз`яснені його права.

Оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та погодився із його результатами, не було передбачених законом (ч.3 ст.266 КУпАП) підстав для проведення його огляду у закладі охорони здоров`я.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений із дотриманням вимог ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_1 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду.

Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Апеляційний суд також враховує те, що в своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Борики Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько