Справа № 301/742/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.12.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, продавчиню кафе «Верес»,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 28 березня 2021 року, о 19 годині 30 хвилин, у м. Іршава, вул. Шевченка, № 62 «А», у кафе «Верес» ОСОБА_1 здійснювала обслуговування відвідувачів, чим порушила вимоги п.п.1 п.35 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, внесеними постановою КМУ №104 від 17.02.2021. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначає, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать про винуватість апелянтки у вчиненні нею передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, немає відомостей про обслуговування ОСОБА_1 у приміщенні кафе клієнтів, відсутні будь-які пояснення свідків. При цьому, ані уповноваженою особою, ані судом не було з`ясовано чи є ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності чи найманим працівником. На думку апелянтки, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зазначає, що, посилаючись у протоколі на порушення приписів постанов КМУ, працівник поліції не вказав у протоколі які саме положення цих постанов були ОСОБА_1 порушені. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якої, враховуючи положення ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що апелянтка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до того ж 28.12.2022 до апеляційного суду надійшла заява від її захисника, адвоката Данканича В.В., у якій адвокат просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності та без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (у редакції Закону № 530- 1Х від 17.03.2020 ) передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими законодавчими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за порушення правил карантину, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки у ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №051658 підтверджується, що 28 березня 2021 року, о 19 годині 30 хвилин, у м. Іршава, вул. Шевченка, №62 «А», у кафе «Верес» ОСОБА_1 здійснювала обслуговування відвідувачів, чим порушила вимоги п.п.1 п.35 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, внесеними постановою КМУ №104 від 17.02.2021. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомилась, копію його отримала, що засвідчила своїм підписом.
У письмових поясненнях від 28.03.2021, ОСОБА_1 підтвердила, що вона є продавчинею магазину і те, що 28.03.2021 вона відчинила магазин на прохання футболістів, які зайшли до великої зали магазину з метою відпочинку (а. с. 2).
На відеоматеріалі, який міститься на DVD-диску ОСОБА_1 не заперечує той факт, що вона є продавчинею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і що саме вона, а не інша особа здійснювала обслуговування відвідувачів (а. с. 14).
Вищенаведені докази, які є належними і допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська Демчик О. Є. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП; що у неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації вищевказаного документу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що стаття 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства. Санкція цієї статті передбачає накладення штрафу як на посадових осіб так і на громадян.
Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми та є обов`язковими для виконання.
Так, загальнодержавним нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів покладається, в тому числі, й на громадян.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №051658 чітко вказано, що 28.03.2021, у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_1 здійснювала обслуговування відвідувачів, чим фактично порушила вимоги п. 3 п.п. 1 КМУ №1236 зі змінами КМУ №104 від 17.02.2021, відповідно до яких на території України забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень, замовлень на винос та закладів громадського харчування в аеропортах.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечує той факт, що у день складання протоколу про адміністративне правопорушення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було відчинене. Це підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний особисто ОСОБА_1 , її письмовими поясненнями та відеозаписом. Вказані докази, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, достовірності та достатності, у своїй сукупності безумовно підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил карантину.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянтки про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення є твердження про те, що у протоколі не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, немає відомостей про обслуговування ОСОБА_1 у приміщенні кафе клієнтів, відсутні будь-які пояснення свідків. Водночас, апеляційний суд вважає, що процесуальний документ відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, адже у ньому зазначені всі необхідні відомості: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що працівник поліції не зазначив у протоколі, які саме положення постанов КМУ ОСОБА_1 порушила, апеляційний суд такі відхиляє, оскільки вони свого підтвердження не знайшли. Так, зі змісту протоколу убачається, що за порушення вимог п. 3 п. п. 1 КМУ №1236 зі змінами КМУ №104 від 17.02.2021, а саме за обслуговування відвідувачів у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на ОСОБА_1 , яка працює продавцем цього закладу, що нею не заперечується, складено протокол про адміністративне правопорушення. Процесуальний документ оформлений у присутності ОСОБА_1 , яка своїм підписом підтвердила, що про суть адміністративного правопорушення їй відомо, зі змістом протоколу ознайомлена, у своїх поясненнях вона не висловила жодних зауважень, скарг чи заперечень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, викладених у протоколі. Тому, твердження в цій частині спрямовані виключно на намагання апелянтки ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
Отже, з огляду на наявні у справі докази, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні та позицію апелянтки, яку вона висловила в апеляційній скарзі, зокрема те, що свою вину у вчиненому ОСОБА_1 не визнає, щиро не розкаюється, до суду для надання пояснень не з`явилась, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене нею правопорушення.
Апеляційний суд не визнає слушними доводи апелянтки про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП і вважає, що матеріали справи містять достатньо достовірних та належних доказів, які у своїй сукупності підтверджують, що сумнівів у правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення немає.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому висновок місцевого суду про визнання її винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є законним та обґрунтованим.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН