Справа № 133/1440/21
Провадження № 33/801/248/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Пилипенка В. П., який діє на підставі договору про на-дання правової допомоги від 02 серпня 2021 року, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року про притяг-нення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадя-нина України, працюючого машиністом тепловоза у локомотивному депо стан-ції «Козятин», проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06 травня 2021 року серії ДПР18 № 449367, складеного по вул. Куліковського, 36 у м. Ко-зятині Вінницької області, у цей день 06 травня 2021 року о 09.00 годині у м. Козятині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , з явною ознакою наркотичного сп`яніння, а саме зіниці його очей не реагували на промені світла. Від проходження огляду на факт вживання наркотичних засобів у Вінницькому обласному наркологіч-ному диспансері «Соціотерапія» ( м. Вінниця ) водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за части-ною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тися-чі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гри-вень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 496,00 гривень судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 23 лютого 2022 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить поста-нову суду скасувати, оскільки зазначені у ній обставини є надуманими та не підтвердженими, вона винесена з порушенням норм матеріального і процесу-ального права. Суд не з`ясував належним чином обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, тоді як він та його захисник вказували на те, що як у протоколі, так і у матеріалах справи відсутні дані щодо подій у с. Махнівка біля посту поліції, а долучений до справи диск з відеозаписом є нама-ганням фальсифікації доказів поліцейськими. При цьому скаржник стверджує, що 06 травня 2021 року у м. Козятині при огляді його поліцейськими та скла-данні протоколу свідки не залучалися, відеофіксація не здійснювалася, а пра-цівники поліції не вимагали, а пропонували пройти огляд на стан наркотично-го сп`яніння, як і надалі він не був відсторонений від керування автомобілем. У судовому засіданні 23 лютого 2022 року скаржник надавав суду пояснення що-до зовсім іншого зафіксованого відеозаписом факту. Наголошуючи на пору-шенні норм процесуального права, ОСОБА_1 зазначає про те, що на його клопотання про виклик свідків суд не ухвалив жодного процесуального рішен-ня.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, за-слухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адміністра-тивної відповідальності, доводи на підтримання скарги його захисника адвоката Пилипенка В. П., проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, пере-глянувши справу в межах наведених в апеляційній скарзі мотивів, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішен-ня справи.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджу-валися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим час-тини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задо-волення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпо-відальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольно-го, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вжи-вання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Части-ною другою цієї статті встановлена адміністративна відповідальність за повтор-не протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з ме-тою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона такого правопору-шення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транс-портними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і за відмову осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за-твердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Мініс-терства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, заре-єстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з оз-наками такого стану. Відповідно до пункту дванадцятого згаданої вище Інс-трукції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу пере-буває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визна-ченими в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом восьмим Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижу-ють увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого по-становою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( зі змі-нами ), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від прове-дення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свід-ків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів цієї адміністративної справи, зокрема, протоколу про адмініс-тративне правопорушення від 06 травня 2021 року серії ДПР18 № 449367 уба-чається, що в цей день о 09.00 годині у м. Козятині водій ОСОБА_1 керу-вав транспортним засобом марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , з явною ознакою наркотичного сп`яніння, зіниці його очей не реагували на про-мені світла. Від проходження огляду у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» у м. Вінниці на факт вживання наркотичних засобів водій відмовився у присутності двох свідків, допустивши таким чином пору-шення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адмі-ністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 додані письмові пояс-нення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких слідує, що водій ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Також до протоколу про адміністратив-не правопорушення додані: акт огляду на стан сп`яніння, де зазначено про не-проведення огляду, з чим ОСОБА_1 погодився, вчинивши власний підпис у цьому акті, направлення від 06 травня 2021 року на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до ВОНД «Соціотерапія» з метою виявлення стану сп`яніння, де вказано про відмову останнього від проходження вказаного огля-ду. Також до матеріалів справи додані окремо викладені письмові пояснення ОСОБА_1 , де ним вказується про його дійсну відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку із вживанням напередодні наркотичних речовин, протягом місяця, а саме канабісу.

Крім того, до справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з пере-гляду якого судом убачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків, анкетні дані яких є аналогічними зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення та їхніх письмових поясненнях.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ад-міністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яка виразилася у його відмові від проходження огляду на стан нарко-тичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина водія цілком доведена. За наявних фактичних обставин, що дійсно мають місце, у діях ОСОБА_5 убачається склад адміністративного правопорушення, передба-ченого вказаною нормою матеріального права, оскільки він відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння. Суд урахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_6 , ступінь його вини, зазначивши, що обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність цього водія встановлено не було.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній поста-нові від 23 лютого 2022 року, слід погодитися, вони є вірними, об`єктивними, справедливими.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки абсолютно спростовуються матеріалами справи щодо кожного з її аргументів, зокрема, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими ним самим як водієм під час складення щодо нього протоколу про адміністративне правопо-рушення, де останній самостійно зазначив обставини події за його участі 06 травня 2021 року та стверджується про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції від 23 лютого 2021 року, скаржник вказує про незалучення свідків та не проведення відеофіксації події. Проте ці доводи не відповідають дійсності. З матеріалів справи, навпаки, убача-ється залучення двох свідків, відібрання у них письмових пояснень та додат-кове проведення відеофіксації події. Пояснення свідків викладені у письмовому вигляді, скріплені їхніми підписами та долучені до матеріалів справи. Сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності як доказів не виникає, тому апе-ляційний суд не визнав необхідним за клопотанням скаржника заслуховувати пояснення свідків безпосередньо в порядку розгляду справи у судовому засі-данні, взявши до уваги необхідність для свідків в іншому випадку з`явитися в обласний центр із с. Махнівка, де вони мешкають, що на даний час у зв`язку з воєнним станом у державі не убачається доцільним. На противагу доводам скарги також належить зазначити, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликалися судом першої інстанції, про що свідчать наявні у справі розписки про вручення їм судових повісток. Відповідно належить зробити висновок про відсутність допущення судом першої інстанції будь-яких процесуальних пору-шень з даного приводу.

Принагідно також належить зазначити, що відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеці-альних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський засто-совує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких за-собів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Зі змісту даної норми закону слідує обов`язок поліцейського застосовувати тех-нічні засоби відеозапису під час фіксування огляду водія на стан сп`яніння та передумови для необхідності залучення свідків. З матеріалів цієї адміністра-тивної справи убачається, що працівниками поліції одночасно здійснювалася відеофіксація події за участі ОСОБА_1 за допомогою нагрудної камери поліцейського і залучалися свідки, що у цілому не свідчить про порушення правоохоронцями вимог КУпАП, навпаки, грунтовно доводить дотримання поліцейськими вимог закону при виконанні своїх професійних обов`язків. При цьому зазначення у судовому засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_6 тієї обставини, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським невірно вказано про відмову підзахисного від проходження ог-ляду на факт вживання наркотичних речовин замість правильного про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння вирішального значення не має, ос-кільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у вста-новленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`я-ніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції сама по собі становить склад адміністративного правопорушення, за яке належить нести відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП. Інші посилання захисника на зазначення в оскаржуваній судовій постанові часу вчинення адміністративного правопорушення о 9.30 годині, що є часом скла-дення самого протоколу, замість 9.00 години, помилкового посилання в абзаці шостому аркушу другого цієї постанови на стан алкогольного сп`яніння замість наркотичного, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки про ведення відеофіксації події нагрудною камерою поліцейського не є тими недоліками, що тягнуть звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 256 КУпАП особа, яка при-тягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до останнього, а також ви-класти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу осо-бі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться від-мітка у протоколі. Так окремо суд апеляційної інстанції вважає доцільним під-креслити, що під час складання 06 травня 2021 року протоколу про адміністра-тивне правопорушення серії ДПР18 № 449367 стосовно ОСОБА_1 остан-ній, неодноразово розписуючись у цьому протоколі, інших документах справи, не вказав про неправомірні дії правоохоронців щодо нього, не вносив жодних зауважень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, не заперечу-вав щодо місця складення протоколу про адміністративне правопорушення та обставин події того дня. Посилання скаржника про надання ним пояснень у цій справі суду першої інстанції щодо іншої події у с. Махнівка апріорі не можуть братися судом до уваги, оскільки таке посилання нічим не доводиться і розці-нюється виключно як намагання правопорушника уникнути передбаченої зако-ном відповідальності будь-яким можливим шляхом.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не вста-новлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регу-лювання у першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достат-ніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником яс-но й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 аргументи не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї адміністративної справи норм матеріального чи процесуального права, вони є побутовим тлумаченням скаржником в силу особистого розуміння ним окремих норм права, у тому чис-лі і стосовно порядку розгляду судом справи про адміністративне правопору-шення. Мотиви скарги ОСОБА_1 не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові від 23 лютого 2022 року, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, перед-баченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, вимогу апеляційної скарги про скасування ос-каржуваної постанови суду першої інстанції апеляційний суд визнає необґрун-тованою та не знаходить законних, достатніх підстав для її задоволення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов`язок націо-нального суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отри-мання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), у справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними ін-тересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. Таким чином питан-ня, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання обґрунтування, що випли-ває зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мо-же бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, N 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

На підставі викладеного апеляційний суд визнає оскаржувану постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідаль-ності за частиною першою статті 130 КУпАП правильною, належно умотивова-ною і справедливою.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП зали-шити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко