Справа № 156/473/22
Провадження № 3/156/289/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, котрі надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нововолинську Волинської області, здобула повну загальну середню освіту, не є працевлаштованою, не є одруженою, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.

17.07.2022 о 20 год. 30 хв. на вул. Б. Хмельницького біля буд. № 54 в с. Хренів Володимирського району ОСОБА_1 керувала належним їй автомобілем марки «KIA Carnival», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки і швидкості руху транспортного засобу, порушила п.13.1 Правил дорожнього руху, чим завдала матеріальних збитків.

В діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу поліції вбачають порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), таке діяння кваліфіковане за ст. 124 КУпАП.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнала, пояснила, що 17.07.2022 увечері вона перебувала зі своїми знайомими в с. Хренів Волинської області, туди компанія приїхала на автомобілі марки «KIA Carnival», транспортний засіб належить їй на праві власності, однак посвідчення водія ОСОБА_1 не має. За кермом автомобіля був її приятель, в селі він відійшов у справах, залишив транспортний засіб на грунтовій дорозі, в той час в салоні автомобіля залишались ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Згодом до них під`їхав на тракторі якийсь чоловік, попросив прибрати автомобіль з дороги, оскільки тракторист не міг проїхати. ОСОБА_1 завела двигун в автомобілі, пояснила, що вона не має водійського посвідчення, тільки навчається на курсах, тому запропонувала трактористові зачекати, доки підійде їхній водій, а вже після цього прибрати автомобіль з дороги. Водночас її приятель ОСОБА_2 стверджував, що він сам зможе прибрати автомобіль зі шляху, сів за кермо і намагався розпочати рух, автомобіль раптово покотився назад і з`їхав з дороги в кущі поблизу буд. № 54. Мешканка згаданого будинку почула шум, спричинений транспортним засобом, викликала співробітників поліції на місце події. Сама ОСОБА_1 не здійснювала управління автомобілем того вечора, заперечувала свою причетність до правопорушення, просила закрити провадження в справі.

Суддя, вислухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ст. 124 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

Зокрема, «обвинувачення» відповідно до положень статті 6 параграфа 1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке також відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

Також у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; його необхідно розуміти в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в пункті 1 статті 6 вказаної Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового слідства. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

Оскільки національним законодавством України порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, розглядається як делікт (ст. 124 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування абсолютно визначеної суми штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, суддя в цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 070531 від 17.07.2022, складеного відносно ОСОБА_1 та заперечення останньою своєї вини, службові особи органу поліції повинні довести факт порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст. 124 КУпАП, службовими особами органу поліції були надані до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 070531 від 17.07.2022;

- рапорт інспектора СРПП Відділу поліції № 1 (м. Нововолинськ) Зборовської І.П., адресований начальнику відділу поліції про ознайомлення ОСОБА_1 з місцем розгляду справи в Іваничівському районному суді Волинської області;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , надані співробітникам поліції 17.07.2022; зі змісту пояснень вбачається, що ввечері 17.07.2022 вона сіла за кермо власного автомобіля марки «KIA Carnival», щоб від`їхати з краю проїзної частини, не впоралась з маневром, авто покотилось; ОСОБА_2 вирішив допомогти зупинити авто, сів за кермо, намагався допомогти затягнути ручне гальмо, авто не рухалось, а ОСОБА_2 не мав наміру нікуди їхати, через несправність паркувального пристрою транспортний засіб покотився з гори в обрив і не міг вчасно зупинитись;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , надані співробітникам поліції 17.07.2022 та 18.07.2022; зі змісту пояснень вбачається, що ОСОБА_3 мешкає у с. Хренів Волинської області, в будинку № 54 по вул. Б. Хмельницького, ввечері 17.07.2022 вона перебувала у себе на подвір`ї, через дорогу на територію належної їй городньої ділянки заїхав транспортний засіб чорного кольору з держ. номером НОМЕР_1 , про цю подію заявниця поінформувала поліцейських; співробітники поліції зупинили автомобіль, за кермом був візуально знайомий їй чоловік (як з`ясували пізніше, це був ОСОБА_2 ), саме цей чоловік керував автомобілем на городній ділянці заявниці; ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, погрожував ОСОБА_3 , вчиняв сварки з поліцейськими;

- довідка Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримувала за місцем свого проживання посвідчення водія.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

Письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.07.2022 за своєю сутністю не суперечать її особистим поясненням, наданим під час судового розгляду справи; ОСОБА_1 зазначила, що лише сіла за кермо належного їй автомобіля, однак не змогла впоратись з маневром та прибрати транспортний засіб з проїзної частини ґрунтової дороги в с. Хренів, їй намагався допомогти ОСОБА_2 , але і йому це не вдалося, саме внаслідок його дій автомобіль покотився з дороги в обрив.

З письмових пояснень ОСОБА_3 убачається, що за кермом автомобіля, котрий заїхав на городню ділянку заявниці, перебував чоловік ( ОСОБА_2 ), а не жінка ( ОСОБА_1 ), саме чоловік вийшов з автомобіля, погрожував заявниці, вчиняв сварки з поліцейськими.

Інші надані співробітниками поліції письмові докази (копія рапорту ст. інспектора СРПП Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Т. Слюсарука про застосування спецзасобу (кайданок) до ОСОБА_2 ; копія протоколу серії АЗ № 176124 від 17.07.2022 щодо адміністративного затримання поліцейськими ОСОБА_2 ; копія висновку лікаря КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» від 17.07.2022 щодо фіксації перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння; копія акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 17.07.2022; копія протоколу від 17.07.2022 про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ст. 185 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2 ; копія протоколу від 17.07.2022 про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 130 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2 ) не містять інформації щодо причетності ОСОБА_1 до події адміністративного правопорушення, натомість стосуються протиправних діянь, котрі ставляться в вину ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами). Згідно з вказаною нормою водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як зазначено у п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Службовими особами територіального органу поліції не доведено, що саме ОСОБА_1 мала посвідчення водія, ввечері 17.07.2022 в с. Хренів Волинської області керувала автомобілем марки «KIA Carnival», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не дотрималась безпечної дистанції і безпечного інтервалу, чим порушила Правила дорожнього руху. Крім того, на підставі ст. 124 КУпАП відповідальність винної особи настає не за будь-яке порушення правил дорожнього руху учасниками дорожнього руху, а лише за таке, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Водночас у протоколі серії ААБ № 070531 від 17.07.2022, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що особа «завдала матеріальних збитків», але не вказано, яких саме збитків заподіяно, кому саме, в чому ці збитки виражені, яке майно пошкоджено. Згідно з наданими до суду протоколом у справі відсутні потерпілі. Заявниця ОСОБА_3 не вказує у своїх поясненнях на заподіяння її майну будь-яких збитків. ОСОБА_1 не вказувала про наявність на належному їй транспортному засобі певних механічних пошкоджень.

За таких обставин у діянні ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Варто відзначити, що згідно з п.15.12. Правил дорожнього руху водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху. Водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (підпункт «г» п. 2.9. Правил дорожнього руху). Але порушення саме цих приписів Правил дорожнього руху службовими особами територіального органу поліції не ставляться в вину ОСОБА_1 ..

Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, за відсутності клопотань учасників справи суддя не здійснював додаткову кваліфікацію дій ОСОБА_1 , не здійснював відшукання додаткових доказів для доведення вини ОСОБА_1 з власної ініціативи.

Суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Є. Бєлоусов