Справа № 438/554/22
Провадження № 3/438/417/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 липня 2022 року місто Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Пантелєєв Д.Г., за участю секретаря Дівчур В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Борислав Львівської області, громадянина України, не працюючого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №171071 від 14 червня 2022 року вказано, що 14.06.2022 року о 14 год. 39 хв. ОСОБА_1 в м. Бориславі на перехресті вул. Дрогобицької, вул. А. Міцкевича, вул. С. Петлюри, керував ТЗ «Chevrolet Aveo» державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (різко звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Для проходження тесту для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що він знаходився вдома, коли на автомобілі «Chevrolet Aveo» з ринку приїхала його мама ОСОБА_2 , припаркувалася біля подвір`я, попросила аби він приніс сумки додому. Він вийшов на двір, сів на водійське місце у припаркований автомобіль, на переднє пасажирське сидіння сіла його знайома дівчина і вони спілкувались. Після цього до них прід`їхав патрульний автомобіль, з якого вийшов поліцейський, попросив надати посвідчення водія та став йому говорити про необхідність пройти медичний огляд у медичному закладі в м. Стрий для перевірки на стан наркотичного сп`яніння. Він спочатку відмовився проходити медичний огляд, оскільки не керував автомобілем та не перебував у стані сп`яніння, про що говорив поліцейським, потім погодився пройти огляд, однак поліцейські йому вже відмовили у проходженні огляду. Тому, просить провадження по справі закрити, оскільки автомобілем він не керував, а лише сидів за кермом автівки, що не рухалась.

Допитана в суді свідок ОСОБА_2 пояснила, що доводиться ОСОБА_1 матір`ю, в той день вона на автомобілі повернулася з ринку додому, залишила автівку біля подвір`я, попросила сина, який знаходився вдома, принести залишені нею сумки із породуктами. Син пішов за сумками, а вона перебувала вдома. Потім вона побачила, що до будинку під`їхав поліцейський автомобіль, вона вийшла та стала свідком того, що поліцейський почав пред`являти її сину, який сидів в припаркованому автомобілі з дівчиною, обвинувачення в тому, що він керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Також пояснила, що її син автомобілем не керував, автівка була припаркована на узбіччі біля будинку, тому син спочатку відмовився проходити медичний огляд, але вона з ним порадилася і вирішили іхати до лікарні м. Стрий на огляд, але поліцейський сказав, що вже пізно, адже він почав складати протокол.

Допитана свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона була свідком подій 14.06.2022 року та бачила, як автомобіль патрульної поліції під`їхав до автомобілю «Шевроле», який був припаркований на узбіччі дороги по вул. С. Петлюри. Потім на чоловіка, який сидів в автомобілі, поліцейські почали складати протокол та запросили її розписатися у протоколі у якості свідка, на що вона погодилась. Також стверджувала, що ОСОБА_4 поводиив себе адекватно, скаржився на те, що його примушують пройти медичний огляд безпідставно, бо він не вживав наркотичних речовин.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 цього Кодексу).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши та проаналізувавши адміністративний матеріал, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 14 червня 2022 року серії ААБ №171071, додані до протоколу матеріали, суд прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозапису, доданого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 сидить за кермом припаркованого біля будинку автомобілю, біля якого зупиняється авто патрульної поліції, з якого виходить поліцейський та просить ОСОБА_1 надати посвідчення водія, перевіривши яке, пропонує ОСОБА_1 пройти медичний огляд для визначення стану наявності наркотичного сп`яніння. При цьому на відео відсутній факт керування автомобілем ОСОБА_1 , що суперечить викладеним в протоколі обставинам, де зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo» з ознаками наркотичного сп`яніння.

Крім того, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 проходив перевірку на стан сп`яніння, тому є незрозумілим, яким чином поліцейським встановлені ознаки сп`яніння, про які він зазначив в протоколі, а саме: різко звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, оскільки зазначені ознаки при огляді відеозапису не простежуються в діях ОСОБА_1 .

Таким чином, надані ОСОБА_1 та свідками пояснення повністю узгоджуються з матеріалами, які містяться на відеозаписі наданому до протоколу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, суд приходить до висновку про те, що достатніх доказів для наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 не встановлено, оскільки доказів того, що під час саме керування транспортним засобом останній перебував з ознаками наркотичного сп`яніння, суду не надано, суд не може свій висновок робити на припущеннях, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Пантелєєв Д.Г.