ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/384/22

Провадження № 33/4820/208/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Костюка Володимира Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 лютого 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 лютого 2022 року провадження щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює продавцем-консультантом в магазині «Габбіс», зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,

закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

За постановою суду ОСОБА_2 ставиться у вину те, що вона 14 січня 2022 року приблизно об 11 год та 26 січня 2022 року приблизно о 21 год. 00 хв., за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 , вчинила щодо свого колишнього чоловіка, співмешканця ОСОБА_1 домашнє насильство в сім`ї, а саме штовхала його та ображала нецензурною лайкою. Вказаними діями ОСОБА_2 вчинила адміністративні правопорушення, які передбачені ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що 14.01.2022 року та 26.01.2022 року між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її колишнім чоловіком ОСОБА_1 виник побутовий конфлікт. Одного факту словесних образ та нецензурної лайки є недостатньо для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 1732 КУпАП, для цього необхідно, щоб такі образи вчинялися особою з певною метою - були спрямовані на обмеження волевиявлення особи. Наявність такої мети у ОСОБА_2 не встановлено під час розгляду справи.

Не погоджуючись з постановою суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Хибним є висновок суду про те, що ОСОБА_2 вину не визнала у вчиненому, адже таку вона визнала частково.

На думку апелянта, доказом вчинення домашнього насильства щодо нього є відеозаписи, дослідженні у судовому засіданні, на яких зафіксовано приниження, образи, нецензурну лайку на його адресу зі сторони ОСОБА_2 . Крім того, остання застосовує і фізичне насильство, яке виражається у штовханні, перешкоджанні приготувати їжу, а також погрозах його застосування.

Такі дії ОСОБА_2 негативно вливають на його психоемоційний стан та нормальне проживання у своїй квартирі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Костюка В.В. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час постановлення оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався, зокрема, не дослідив належним чином всіх обставин справи та не дав об`єктивної оцінки наявним у справі доказам та прийшов до хибного висновку про відсутність доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення дій фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

А тому, постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Хоча ОСОБА_2 визнала свою винну у вчиненому лише частково, що підтверджується звукозаписом судового засідання у суді першої інстанції, її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, «поза розумним сумнівом» підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених апеляційним судом. Зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 499985, з якого вбачається, що ОСОБА_2 14 січня 2022 року об 11 год. 00 хв. за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_3 вчинила щодо свого колишнього чоловіка, співмешканця ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхала та ображала нецензурною лайкою (а.с. 1);

- даними письмової заяви ОСОБА_1 від 14 січня 2022 року, у якій він просив притягнути до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 , яка систематично, в присутності дітей, за місцем проживання вчиняє сварки, ображає, інколи вдається до бійки, постійно здійснює моральний тиск, на зауваження не реагує. Останній раз 14 січня 2022 року приблизно об 11 год. 00 хв. безпідставно почала його ображати, штовхатись, висловлюватись нецензурною лексикою, на зауваження не реагувала. До заяви додано диск з відеозаписом події (а.с. 2);

- даними письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 від 15 січня 2022 року, який пояснив, що 14 січня 2022 року об 11 год. 00 хв. він знаходився за адресою: АДРЕСА_2 і його колишня дружина ОСОБА_2 вчинила щодо нього психологічне та фізичне домашнє насилля, а саме: ображала нецензурними словами та виштовхала його з кухні. Доказом цієї події є відеозапис (а.с. 3);

- даними письмових пояснень ОСОБА_2 від 27 січня 2022 року, яка хоча і заперечила вчинення щодо ОСОБА_1 будь-яких правопорушень, у тому числі домашнього насилля, однак пояснила це, як провокацію зі сторони останнього на конфлікти, оскільки перебувають у неприязних відносинах (а.с. 4);

- даними відеозапису означеної події, на якому зафіксовано, як ОСОБА_2 безпричинно почала висловлювати на адресу ОСОБА_1 словесні образи, приниження, нецензурну лексику. Будь-яких провокацій зі сторони потерпілого не зафіксовано (а.с. 7);

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 499984, з якого вбачається, що ОСОБА_2 26 січня 2022 року о 21 год. 00 хв. за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_3 вчинила щодо свого колишнього чоловіка, співмешканця ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхала та ображала нецензурною лайкою (а.с. 11);

- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року, згідно з яким 26 січня 2022 року о 21 год. 00 хв. у АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо нього (а.с. 12);

- даними письмової заяви ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року, у якій він просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , яка 26 січня 2022 року приблизно о 21 год. 00 хв. вчинила щодо нього домашнє насильство (а.с. 13);

- даними письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 від 31 січня 2022 року, який пояснив, що 26 січня 2022 року о 21 год. 00 хв. він повернувся додому з роботи. Переступивши поріг квартири, на нього одразу «накинулась» ОСОБА_2 , почала шарпати за одяг, бити руками по тілу. Він закривався від ударів, супротиву не чинив. Після цього ОСОБА_2 в присутності їх малолітніх дітей розпочала словесний конфлікт. Такі дії відбуваються протягом тривалого часу (а.с. 14);

- даними письмових пояснень ОСОБА_2 від 31 січня 2022 року, яка визнала, що нецензурно висловлювалась на адресу ОСОБА_1 . Таку свою поведінку пояснила тим, що дізналась напередодні про написання останнім заяви до поліції щодо неї про домашнє насильство і її це дуже обурило (а.с. 16);

- даними відеозапису означеної події, на якому зафіксовано, як ОСОБА_2 безпричинно почала штовхати, бити руками, наносити стусани ОСОБА_1 та висловлювати на його адресу словесні образи, приниження, нецензурну лексику, який тільки зайшов до квартири та жодним чином не провокував співмешканку, як вона про це стверджує (а.с. 18);

- даними письмових форм оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 15 січня та 31 січня 2022 року, відповідно до яких рівень небезпеки низький. Разом з тим, потерпілий пояснив, що його турбує загроза стану здоров`я (а.с. 5, 15).

Отже, із вищевикладеного вбачається, що дії ОСОБА_2 , як колишньої дружини потерпілого, в межах місця їх спільного проживання, були спрямовані на приниження його честі та гідності, як мужчини, військовослужбовця, батька та звичайної людини у присутності дітей. Вказане характеризує дії правопорушниці як психологічне насильство щодо ОСОБА_1 , в результаті чого в останнього розвинулось постійне відчуття низької самооцінки, відсутнє бажання повертатись додому, він постійно перебуває у пригніченому стані, тощо.

А тому висновок суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_2 носять лише характер конфлікту є хибним. Крім того, для конфлікту притаманна рівність сторін під час взаємного з`ясування обставин. Натомість, з вищезазначених доказів вбачається, що будь-який побутовий конфлікт між сторонами відсутній. При цьому, інша сторона - потерпілий вів себе пасивно, жодним чином не провокуючи ОСОБА_2 .

Проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства щодо свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , тобто в умисному вчиненні дій фізичного та психологічного характеру, а саме у словесних образах, приниженнях, нецензурній лексиці, штовханні, нанесенні ударів та стусанів, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю останнього.

Вищевказані докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію матеріали справи не містять.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що такі в сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Апеляційний суд враховує особу ОСОБА_2 , яка вперше притягується до відповідальності, має на утриманні трьох дітей, працює та вважає за можливе призначити їй стягнення у мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке адміністративне стягнення є необхідним та достатнім для запобігання вчиненню ОСОБА_2 нових правопорушень та виховання її в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття.

У зв`язку з цим, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та постановлення нової, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 лютого 2022 року скасувати.

ОСОБА_2 визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Н.О. Федорова