Номер провадження: 33/813/406/22
Номер справи місцевого суду: 523/101/22
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Ющак А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2022 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси провадження по справі про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 було закрито у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП (а.с. 16).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати постанову Суворовського районного м. Одеси від 17 січня 2022 року про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із спливом строків накладення стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП, прийняти нову постанову по справі, якою постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року у справі № 523/101/22 змінити, виключити з абзаців 2 та 3 мотивувальної частини Постанови посилання на встановлення винуватості ОСОБА_1 та вірності кваліфікації діяння за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовані та вивчені обставини справи, що вплинуло на неповний підхід до вирішення справи, сам протокол складений з порушенням строків, таке котре не відповідає вимогам Закону (а.с. 18-20).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року апелянту було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи ДТП, вина в вчиненні якої встановлена судом першої інстанції відбулась 16.07.21 року. Протокол про адміністративне правопорушення було складено 06.12.2021 року, тобто поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, при цьому згідно зі ст. 247 КУпАП в такій ситуації справа про адміністративне правопорушення навіть не могла бути розпочата, а тому і констатація судом першої інстанції вини сторони не могла мати місце.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом який ... становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, в тому числі у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» визначив строк давності як передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, які могли бути неповними за спливом часу (ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» рішення від 20.09.2011 року, п. 570 та " Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ", рішення від 22.10.1996 року п.51).

За національною класифікацією адміністративне переслідування і призначення винному справедливого покарання відповідає цілям адміністративного судочинства, так як і відмова від адміністративного переслідування невинних.

Визначивши межі публічного переслідування, законодавець поряд із судовим захистом забезпечує процесуальну економію, оперативність при розгляді справ та профілактику правопорушень.

Цим, зокрема, обумовлено встановлення в КУпАП в якості підстави закриття провадження у справі за спливом строків давності.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Мета та наміри Конвенції як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними (див. справа «Soering проти Сполученого Королівства», рішення від 07.07.1989 року, п. 87).

Суд в своїх прецедентних рішеннях зазначає, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (див. справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12.07. 2013 року п.п.92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10.02.1995 року, п. 35).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, в тому числі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Дана стаття носить імперативний характер і зобов`язує орган чи посадову особу, яка здійснює розгляд матеріалів, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, закривати провадження та закінчити дослідження доказів, а також їхнє отримання в судовому засіданні. В силу презумпції невинуватості за міжнародними та національними нормами права, вина ОСОБА_1 не могла встановлена за ст. 124 КУпАП України в зв`язку з пропуском строку притягнення його до адміністративної відповідальності на момент складання протоколу, а тому і будь-яка кваліфікація його дій не могла бути проведена при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У випадку, який розглядається, визначення правових наслідків ДТП здійснюється на загальних підставах в порядку цивільного судочинства з врахуванням специфіки взаємодій джерел підвищеної небезпеки (ст. 1188 ЦК України).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційний суд задовольняє скаргу та змінює постанову суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - задовольнити.

Змінити постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року, виключивши з абзаців 2 та 3 мотивувальної частини постанови посилання на встановлення винуватості ОСОБА_1 та вірності кваліфікації діяння за ст. 124 КУпАП.

В іншій частині постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

15.03.2022 року м. Одеса