ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/596/22 Справа № 175/99/22 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та в його інтересах адвоката Бондаренка О.Г., у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.12.2021 року о 15:30 годині в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, с. Дороге, вул. Миколаївська, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість. Водію ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в спеціальному медичному закладі. ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не погодився з даним рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення, як пропущеного з поважних причин, постанову - скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в порушення норм чинного законодавства справу було розглянуто за його відсутності. Про дату та час розгляду справи його повідомлено не було. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 23 травня 2022 року від захисника.

Зазначає, що 17 грудня 2021 року близько 13.15 годин заправляв паливом на АЗС свій автомобіль, до нього під`їхали працівники поліції та зазначили, що він нібито намагався від них впекти. Даний факт він заперечував та не розумів у чому його звинувачують. Його відпустили близько 18.00 годин і він особисто управляючи автомобілем поїхав додому.

Вказує, що за його участі жодних протоколів складено не було, понятих також не було. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Зазначає, що його не було відсторонено від керування автомобілем.

Протокол було складено о 15 годині 50 хвилин, тобто пролинув час його перебування за вказівкою працівників поліції разом з ними, близько 2 годин 30 хвилин, без належного складання протоколу про адміністративне затримання та роз`яснення йому процесуальних прав.

Таким чином апелянт вважає, що протокол було складено із порушенням вимог закону та права на захисту, тому докази, надані суду є недопустимими, а справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бондаренка О.Г., які просили задовольнити клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про наявність судового рішення йому стало відомо 23.05.2022 року, вважаю про пропущений строк апеляційного оскарження постанови підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Розв`язуючи апеляційну скаргу по суті її вимог, звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яка підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення про адміністративне правопорушення серії ААБ №052108 від 17.12.2021 року в якому засвідчена відмова ОСОБА_1 від підпису та пояснень, рапортом заступника командира роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції П. Студьонова від 17.12.2021, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.12.2021 та диском з відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце слухання справи судом першої інстанції, на думку апеляційного суду є необґрунтованими.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться о 10.00 годині 19.01.2022 року в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області. Проте, від підпису в протоколі та від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи судом, не вжив заходів для явки до суду, і об`єктивних причин перешкоджання цьому встановлено не було, твердження апелянта про порушення його прав в цій частині, не є слушними та задоволенню не підлягають.

Також необґрунтованими є і доводи ОСОБА_1 про неповноту дослідження судом доказів, що зібрані по справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, що матеріали справи не містять інформації свідків обставин, викладених у протоколі. На думку апеляційного суду, зазначені твердження апелянта носять суб`єктивну оцінку та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, посилання апелянта на те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та на відсутність у справі свідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та в зв`язку з цим не доведенням його вини, - є необґрунтованими.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено. Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом з боді-камери працівників поліції, а тому сумнівів в їх достовірності у апеляційного суду не виникає.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що при складанні протоколу було порушено право на захист ОСОБА_1 , так як не були роз`ясненні його права, - не є слушними, оскільки відповідно до протоколу зазначено, що останньому роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення його від керування автомобілем, що на його думку свідчить про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст.266 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відсутність в матеріалах справи даних про те, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом само по собі не свідчить про те, що такого відсторонення не було та не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Враховуючи викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі не можуть вважатися обґрунтованими, а твердження апелянта про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, є безпідставними.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко