ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 Справа №607/9312/22

Провадження № 3/607/5094/2022

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши в м. Тернополі матеріали, які надійшли із Тернопільського РУП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №234387, 04 липня 2022 року близько 12.00 год. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру, а саме позбавив її можливості користуватися пральною машинкою фірми «Самсунг», від`єднавши її від води та електропостачання, погрожував викинути її та інші особисті речі, у разі якщо вона не забере їх з квартири.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що будь-яких дій економічного характеру, які б полягали в обмеженні його сестри ОСОБА_2 користування пральною машинкою чи іншими її особистими речами не вчиняв. 04 липня 2022 року його в квартирі не було. Сестра ОСОБА_2 з 30 квітня 2022 року в квартирі по АДРЕСА_1 , не проживає. Пральна машинка, яка знаходиться у квартирі, належить їй.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 03 липня 2022 року до неї зателефонував брат, не ОСОБА_1 , та сказав їй винести речі, бо інакше їх викинуть. На даний час в квартирі по АДРЕСА_1 вона не проживає. 04 липня 2022 року ОСОБА_1 вона не бачила, проте, вважає, що погрози викинути її речі звучали за його вказівкою. Також потерпіла вказала, що ОСОБА_1 не перешкоджає їй користуватися кімнатою, однак вона боїться там перебувати через конфлікт, який стався раніше.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності та потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, згідно якої настає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, вказаною статтею передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, яке виявляється в трьох видах: фізичне, психологічне, економічне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №234387 від 19 липня 2022 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення економічного насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, особою, яка склала протокол серії ВАВ №234387 від 19 липня 2022 року, в якості доказів долучено: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_2 , відповідно до якого з 30 квітня 2022 року по 04 липня 2022 року ОСОБА_1 здійснював з нею конфлікти, перешкоджав в користуванні належної кімнати, викидав її та дітей речі з спільного помешкання; письмові пояснення ОСОБА_2 від 04 липня 2022 року.

Проте, твердження викладені у цих документах спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими нею в судовому засіданні. Саме їм суд надає перевагу, враховуючи, що такі отримані судом безпосередньо.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_1 від 13 липня 2022 року, які узгоджуються з показами, наданими ним в судовому засіданні; письмові пояснення ОСОБА_3 від 13 липня 2022 року згідно яких, його брат ОСОБА_1 жодних протиправних дій відносно сестри ОСОБА_2 не вчиняв, її речі з квартири не викидав та в доступі до житла не перешкоджав; копію постанови Тернопільського міськарйонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення; свідоцтво про право власності на житло та фотоматеріали.

Дослідивши вказані матеріали справи, суд дійшов висновку, що в них відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Будь-які інші об`єктивні дані, чи докази, які б підтверджували обмеження користування ОСОБА_2 її особистими речами, в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Таким чином, до матеріалів не долучено будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв будь-які дії економічного характеру, пов`язані з домашнім насильством.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу, з якого вбачалося б, що 04 липня 2022 року близько 12.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру, а саме позбавив її можливості користуватися пральною машинкою фірми «Самсунг», погрожував викинути її та інші особисті речі, у зв`язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяЛ. В. Делікатна