Справа № 936/1256/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
13.06.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Старцева Є.Г., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Відповідно до змісту постанови, 04.12.2021, об 11 год 00 хв, у с. Н. Ворота на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», 717 км., ОСОБА_1 здійснював переміщення пального від ТОВ «Торговий дім САН ОЙЛ» до АЗС № 091, № 094, № 100 на транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_2 , не зазначеному в акцизних накладних, зареєстрованому у Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Зазначає, що докази, які містяться у матеріалах справи є неналежними та недопустимими. Апелянт вважає, що працівники поліції безпідставно та неправомірно зупинили транспортний засіб, відтак всі докази, отримані після та у зв`язку із такою зупинкою, є неналежними та отримані з очевидним грубим порушенням Закону України «Про національну поліцію». Стверджує, що він не є і не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності, адже як водій транспортного засобу не зобов`язаний контролювати справляння податків на пальне, яке він перевозить та мати паперову копію акцизної накладної. Зазначає, що, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації, суд порушив конституційне право приватної власності третіх осіб. Окрім того, вважає, що місцевий суд не встановив чи дійсно таке майно підлягало конфіскації незалежно від особи власника, не з`ясував зв`язок між поведінкою власника майна та вчиненим правопорушенням, а також не проаналізував чи співмірне накладене на нього стягнення вчиненим діянням. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях апелянта складу адміністративного правопорушення.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді про суть оскаржуваної постанови та основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника - адвоката Старцева Є.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, апеляційний суд бере до уваги таке : ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду на інший день та відомостей про поважність причин його неявки не подавав, що у розгляді справи бере участь його представник адвокат Старцев Є.Г.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, притягнення особи до адміністративної відповідальності, може бути визнано пред`явленням кримінального обвинувачення у розумінні Конвенції про захист прав та основоположних свобод з урахуванням кваліфікації вчиненого діяння з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.
Беручи до уваги те, що санкція ч. 4 ст. 164 КУпАП передбачає, накладення на винну особу адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією пального або спирту етилового та транспортних засобів, апеляційний суд доходить висновку, що вказане адміністративне правопорушення слід віднести до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції з огляду на суворість передбаченого стягнення.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 , та прийнятті судового рішення, наведених вище вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався та прийняв необґрунтоване рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, не давши належної оцінки всім обставинам справи, зібраним у справі доказам та належним чином не вмотивувавши свої висновки, у тому числі, постановивши судове рішення з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, невірною їх оцінкою, невідповідністю висновків суду, викладених у постанові фактичним обставинам справи та без взяття до уваги положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Апеляційний суд бере до уваги і те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчиненням правопорушення. При цьому, суд відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
У підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, суд першої інстанції послався на такі докази.
Зокрема, на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №778735 від 04.12.2021 року, відповідно до якого, 04.12.2021, об 11 год 00 хв, у с. Н. Ворота на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», 717 км., ОСОБА_1 здійснював переміщення пального від ТОВ «Торговий дім САН ОЙЛ» до АЗС № 091, № 094, № 100 на транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_2 , не зазначеному в акцизних накладних, зареєстрованому у Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, докази, які були надані до початку та під час розгляду справи в апеляційній інстанції і їм дається така оцінка.
Так, відповідно до протоколу, зміст обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення фактично полягає в тому, що він здійснив переміщення пального транспортним засобом, не зазначеним в акцизних накладних, зареєстрованому в Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП.
Зі змісту вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що здійснив переміщення пального транспортним засобом, не зазначеним в акцизних накладних, зареєстрованому в Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 164 КУпАП відповідальність настає за переміщення пального транспортним засобом, не вказаним в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі - ЄРАН), складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне у таких транспортних засобах.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 інкримінуються діяння, з недотриманням приписів чинних нормативно-правових актів.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП капітаном поліції Фітас В.І., із заповненням реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Воловецькому районному суді, про що свідчить його власноручний підпис у протоколі.
В протоколі вказані свідки вчиненого діяння. В протоколі вказано, що правопорушенням не заподіяно матеріальну шкоду.
В протоколі вказано, що проведено особистий огляд ОСОБА_1 , транспортний засіб марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 , причіп «Mekceron», НОМЕР_2 , із паливом, були вилучені для тимчасового зберігання і знаходяться на стаціонарному посту Н. Ворота.
Окрім того, до протоколу додані копії супроводжуючих документів.
ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його власноручний підпис в протоколі.
У відповідності до рапорту поліцейського СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП капітана поліції Фітас В.І., поліцейським було зупинено транспортний засіб марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 із причепом марки «Mekceron», НОМЕР_2 , який перевозив небезпечний вантаж - бензин. При спілкуванні із водієм та перевірці документів було виявлено неналежно оформлені документи. У зв`язку з виявленими недоліками у документах транспортний засіб марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 , причіп «Mekceron», НОМЕР_2 , із паливом були вилучені, опечатані і залишені на тимчасове зберігання на стаціонарному посту ОСОБА_2 . З огляду на наведене, поліцейський вважає, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення.
Вирішуючи питання про те, чи може бути ОСОБА_1 визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, апеляційний суд бере до уваги, що відповідно до діючого законодавства, відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за порушення порядку провадження господарської діяльності, оскільки саме таку назву має стаття закону, яка передбачає адміністративну відповідальність.
При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що стаття 164 КУпАП знаходиться у главі 12, що передбачає адміністративні правопорушення в галузі торгівлі, громадського харчування, сфері послуг, в галузі фінансів і підприємницької діяльності.
Конкретні порушення порядку провадження господарської діяльності передбачені різними частинами статті 164 КУпАП, у тому числі і ч. 4 ст. 164 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 .
Про те, що до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення може бути притягнуто тільки безпосередньо особу, яка здійснює господарську діяльність, свідчить і санкція ч. 4 ст. 164 КУпАП, яка передбачає конфіскацію пального або спирту етилового та транспортних засобів.
Зокрема, відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Апеляційний суд, приймаючи рішення, звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.24 КУпАП у даному випадку (застосування положень ч. 4 ст. 164 КУпАП) конфіскація пального або спирту етилового та транспортних засобів застосовується саме як стягнення до особи, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення і не може застосовуватись до осіб які не притягаються до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги те, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 та причіп «Mekceron», НОМЕР_2 , належать ТОВ «Мегасофт», а не ОСОБА_1 , у якого такі були вилучені.
Апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Відповідно до ст. 55 ГКУ суб`єктами господарювання є учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.
Згідно зі ст. 42 ГК України встановлено, що підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, оскільки не здійснював господарську діяльність, а лише виконував трудові обов`язки найманого працівника, відповідно до укладеного трудового договору водія транспортних засобів.
Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм у ТОВ «Мегасофт», до обов`язків якого відноситься перевезення вантажів на автомобілі, та не відноситься організація перевезень пального, складання і реєстрація акцизних накладних у ЄРАН, тощо.
Згідно матеріалів, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, у справі відсутні будь-які докази того що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання у розумінні закону та здійснював господарську діяльність із порушенням встановленого порядку.
Апеляційний суд вважає, що сукупність вищевказаних доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнаний суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП і з огляду на наступне.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце роботи особи, щодо якої складено протокол водій »вантажного спеціалізованого…», при цьому не вказано точну назву підприємства, установи, в якій ОСОБА_1 працює водієм, що є недотриманням приписів ст. 256 КУпАП.
Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення також вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм у ТОВ «Мегасофт», до обов`язків якого відноситься перевезення вантажів на автомобілі, та не відноситься організація перевезень пального, складання і реєстрація акцизних накладних у ЄРАН, тощо.
Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що здійснив переміщення пального транспортним засобом, без зазначення операції в акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних товарів.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які дозволяють спростувати доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , виконуючи трудові обов`язки водія транспортного засобу, був позбавлений можливості виконати вимоги, щодо зазначення операції в акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних та взагалі не мав ніякого доступу до вищевказаного реєстру і не мав можливості дізнатися про наявність відповідної акцизної накладної та зазначення в ній про транспортний засіб, яким переміщується пальне.
Апеляційний суд бере до уваги і те, що відповідно до ст. 231.1 ПК України платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Отже, обов`язок щодо складання акцизної накладної покладено на особу, яка реалізує пальне.
Згідно зі ст. 231.3 ПК України акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.
Така особа зобов`язана зареєструвати перший примірник акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.
При цьому суб`єкт господарювання, від якого переходить право власності на таке пальне або спирт етиловий, вважається особою, яка реалізує пальне, а суб`єкт господарювання, до якого переходить право власності на таке пальне або спирт етиловий, вважається отримувачем пального або спирту етилового.
У акцизній накладній зазначається номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу - акцизного складу пересувного.
Згідно диспозиції ч. 4 ст. 164 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними:
- у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним п. «а» п. 2 ч.2 ст. 91 Митного кодексу України;
- або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах;
- або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 164 КУпАП відповідальність настає за переміщення пального транспортним засобом, не вказаним в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне у таких транспортних засобах.
Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що здійснив переміщення пального транспортним засобом, не зазначеним в акцизних накладних, зареєстрованому в Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП, що суперечить приписам ч. 4 ст. 164 КУпАП, відповідно до яких, відповідальність настає за переміщення пального транспортним засобом, не вказаним в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне у таких транспортних засобах.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги, що сутність пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення не відповідає диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення.
Таким чином, відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП передбачена для суб`єктів господарювання за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, які вони не вказали у відповідних документах.
Зокрема, вказаним законом передбачена відповідальність за переміщення пального транспортними засобами, які не зазначені в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне у таких транспортних засобах.
Вищевказані обставини вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно не мав можливості і не був зобов`язаний зазначити дані про операції щодо переміщення пального транспортним засобом в акцизних накладних саме в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 04.12.2021, об 11 год 00 хв, у с. Н. Ворота на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», 717 км., ОСОБА_1 здійснював переміщення пального від ТОВ «Торговий дім САН ОЙЛ» до АЗС № 091, № 094, № 100 на транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_2 , не зазначеному в акцизних накладних, зареєстрованому у Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, і вчинив діяння передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП.
Одночасно, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у такому міститься посилання на свідків правопорушення - гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому вказаними особами протокол не підписаний, і у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні пояснення цих осіб свідків події.
Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 04.12.2021, об 11 год 00 хв, у с. Н. Ворота на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», 717 км., ОСОБА_1 здійснював переміщення пального від ТОВ «Торговий дім САН ОЙЛ» до АЗС № 091, № 094, № 100 на транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_2 , не зазначеному в акцизних накладних, зареєстрованому у Єдиному реєстрі акцизних товарів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП інкриміновані діяння, одночасно, з цього ж протоколу вбачається, що у ОСОБА_1 вилучено транспортний засіб марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 , причіп «Mekceron», НОМЕР_2 , із паливом, які передані для тимчасового зберігання і знаходяться на стаціонарному посту ОСОБА_2 .
При цьому посадова особа - поліцейський СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП капітан поліції Фітас В.І., вилучаючи у ОСОБА_1 причіп марки «Mekceron», НОМЕР_2 , не послалась на підстави для вилучення причепа, не врахувавши, що такий є майном, і що таке вилучення майна може бути розцінено як недотримання положень Конвенції щодо права особи мирно володіти належним їй майном.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що поліцейський СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП капітан поліції Фітас В.І. у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив кількість пального, що переміщувалось у транспортному засобі, а вилучаючи у ОСОБА_1 бензин, не вказав кількість вилученого пального, що суперечить приписам ст. ст. 256, 265 КУпАП.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що поліцейський СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП капітан поліції Фітас В.І. у рапорті вказує на те, що у транспортній накладній виявлено несплату акцизного податку на нафтопродукти, без зазначення мотивів та підстав, які слугували для цих суджень (несплата акцизного податку). З огляду на незазначення у рапорті мотивів та підстав, апеляційний суд визнає ці судження посадової особи органів поліції суб`єктивною думкою поліцейського, не підтвердженою належними та достатніми доказами.
Апеляційний суд також зазначає, що у рапорті поліцейського міститься посилання на заявника ОСОБА_5 , однак письмова заява останнього відсутня, а матеріали справи не містять відомостей про те, що заявник ОСОБА_5 звертався з усною заявою про вчинені діяння і ця заява була відображена у відповідному процесуальному документі.
Із вищевказаного рапорту поліцейського Фітас В.І. також вбачається, що у такому не вказані підстави для затримання транспортного засобу та пального.
Таким чином, відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП передбачена для суб`єктів господарювання за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, які вони не вказали у відповідних документах.
Вказане свідчить про те, особа, яка реалізує пальне - ТОВ «Торговий дім САН ОЙЛ ТРЕЙДІНГ», отримувач ТОВ «Торговий дім САН ОЙЛ», виконала обов`язок щодо складання акцизних накладних та їх реєстрацію (04.12.2021 об 11. 44) в Єдиному реєстрі акцизних накладних (ЄРАН), до часу складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що поліцейський СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУНП капітан поліції Фітас В.І., всупереч приписам ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, не вжив будь-які заходи щодо збирання доказів витребування даних про те, що ОСОБА_1 займався підприємницькою (господарською) діяльністю, що до повноважень водія ОСОБА_1 відноситься організація перевезень пального, складання і реєстрація акцизних накладних у ЄРАН, контроль справляння податків тощо.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, що ОСОБА_1 не є і не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 164 КУпАП, адже як водій транспортного засобу не зобов`язаний контролювати справляння податків на пальне, яке він перевозить та мати паперову копію акцизної накладної, що місцевий суд не з`ясував зв`язок між поведінкою власника майна та вчиненим правопорушенням, не проаналізував чи співмірне накладене на ОСОБА_1 стягнення вчиненим діянням, про закриття провадження у справі, апеляційний суд вважає обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.
За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, а тому, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення визнаються обґрунтованими.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищенаведене, оцінивши, кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, апеляційний суд доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, є помилковим, необґрунтованим, що зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення поза розумним сумнівом недоведена, у зв`язку з чим таке підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 164 КУпАП, закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень КУпАП вжиття заходів зі встановлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення ; з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладається на органи Національної поліції України, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і що саме на відповідних посадових осіб органів Національної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів, і вважає, що можливості усунення вищевказаних порушень нормативно-правових актів при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення вичерпані.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги приписи ч. 1 ст. 265 КУпАП, відповідно до яких, речі та документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами та зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому законом порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, при оплатному вилученні речей реалізують.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 164 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН