КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/9086/22 Суддя І інстанції - Левко В.Б.
Провадження № 33/824/3599/2022 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022, щодо,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Судом встановлено, що20.08.2022 о 06 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», н/з НОМЕР_1 по просп. Соборності, 16 у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Нечваль Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022 та винести нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат в першу чергу зазначає, що ОСОБА_1 20.10.2022 прибув до Дніпровського районного суду м. Києва для участі у судовому засіданні. Судом було повідомлено, що ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, ОСОБА_1 , повідомили, що для отримання копії постанови, йому потрібно зателефонувати до суду та дізнатися, коли буде готова постанова. Оскільки ОСОБА_1 не був згоден з рішенням суду та хотів оскаржити постанову, однак не знаючи мотивів суду не міг підготувати апеляційну скаргу, і тому кілька разів на тиждень телефонував до Дніпровського районного суду м. Києва, а також безпосередньо приходив до суду, але кожного разу йому було повідомлено, що постанова ще не готова.

Крім того, апелянт вказує, що не отримавши копію постанови, ОСОБА_1 04.11.2022 звернувся до адвоката для отримання правової допомоги та у цей же день між ними було укладено договір про надання правової допомоги. В свою чергу адвокатом здійснювався моніторинг ЄДРСР, проте станом на 04.11.2022 постанова оприлюднена не була.

В обґрунтування самої апеляційної скарги апелянт вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки хотів його пройти, у зв`язку з чим його було доставлено до закладу охорони здоров`я, де ОСОБА_1 відмовився від підписання одного речення в інформованій добровільній згоді про поширення результатів такого огляду, однак від самого огляду не відмовлявся, що засвідчено його підписом. Водночас, не надання згоди на передачу результатів обстеження, не є відмовою від проходження огляду, та не може бути визнано порушенням, передбаченим, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, на переконання захисника, ОСОБА_1 було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, захисник вказує про те, що ОСОБА_1 не був пацієнтом, який добровільно звернувся до закладу охорони здоров`я для проведення діагностики та лікування, а був доставлений працівниками поліції за направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проходження такого огляду було обов`язком ОСОБА_1 , згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, а не його добровільним зверненням. За таких обставин, жодна норма законодавства не зобов`язувала його заповнювати вказану вище форму і не надавало підстав лікарю КМКНЛ «Соціотерапія» відмовляти в проведенні вищевказаного огляду. А окрім того, надана ОСОБА_1 під час його огляду у лікаря-нарколога форма була не чинною, використання якої суперечить законодавству.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів Нечваля Я.В., Гаврика Д.О. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, пояснення лікаря-нарколога ОСОБА_2 , дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо питання про поновлення строку оскарження постанови судді, слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , хоч і був присутнім в судовому засіданні 20.10.2022, однак копія постанови йому не вручалась, відсутні в матеріалах справи і дані про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, як зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1 неодноразово звертався до Дніпровського районного суду для отримання копії постанови, однак остання йому вручена не була, а тому він був позбавлений можливості ознайомитись з мотивами прийнятого рішення та відповідно не міг вчасно підготувати апеляційну скаргу, у зв`язку з чим уклав угоду з захисником, який і того ж дня подав апеляційну скаргу, не дивлячись на відсутність, як самої постанови, так і її оприлюднення в ЄДРСР, і така обставина нічим не спростовується, а навпаки підтверджується даними ЄДРСР, згідно із яким постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022 щодо ОСОБА_1 була оприлюднена 11.11.2022, а тому з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022 адвокатом Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду формально послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Тоді як, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 324096 від 20.08.2022 ОСОБА_1 , 20.08.2022 о 06 год. 40 хв. керував транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», н/з НОМЕР_1 по просп. Соборності, 16 у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження викладених в протоколі обставин до протоколу додані докази, а саме: розписка ОСОБА_3 про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», н/з НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, 4 (а.с.2), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 вересня 2022 року (а.с.3), відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції № 470246, 470294, 473524 (а.с.4).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є, зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. В ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, та відповідно до вимог закону, працівниками поліції до ОСОБА_1 висунута була вимога про проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. На таку вимогу ОСОБА_1 , вказавши, що вживав алкоголь вчора, погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Під час проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager», його результат показав 1,39 проміле (при допустимих 0,2). Однак, з таким результатом алкотестера ОСОБА_1 не погодився та виявив бажання пройти огляд у лікаря-нарколога. Під час перебування в закладі охорони здоров`я, лікар-нарколог, повідомивши ОСОБА_1 про необхідність надання добровільної згоди на проходження відповідного огляду, надав останньому бланк інформованої добровільної згоди, в якому ОСОБА_1 не підписав фразу про надання згоди на розголошення результатів його огляду, що лікар-нарколог, розцінив, як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду та повідомив про це працівників поліції. Після чого працівниками поліції був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що дійсно був зупинений працівниками поліції, які в ході спілкування виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, з чим він був незгодний, оскільки алкоголь того дня не вживав. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, погодився на проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» та пройшов його, однак, з таким результатом він був незгодний, а тому виявив бажання пройти огляд у лікаря-нарколога. Під час перебування в закладі охорони здоров`я, лікар-нарколог, надав йому бланк інформованої згоди на проходження огляду на стан сп`яніння, який він підписав та надав згоду саме на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а не погодився лише з передачею результатів такого обстеження до різних органів, та повідомив про це лікарю. Однак, лікар-нарколог, без будь-яких пояснень, повідомив, що таке оформлення інформованої згоди розцінює як відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку, що і повідомив працівникам поліції. Після чого, працівниками поліції було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду, з яким він не погодився та в графі пояснення особи, чітко вказав, що з описом подій не згодний.

Допитаний в судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 дійсно був доставлений працівниками поліції до КМНКЛ " Соціотерапія" для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому зазначив, що, згідно вимог законодавства, перед початком огляду, особа, яка буде його проходити, повинна надати інформовану добровільну згоду на проведення такого огляду, про що він повідомив ОСОБА_1 та надав йому для заповнення бланк інформованої добровільної згоди пацієнта. Заповнивши такий бланк, ОСОБА_1 передав його лікареві, та останнім було встановлено, що ОСОБА_1 у бланку відмітив, що не надає згоди на передачу результатів свого обстеження до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та органів МВС. Вказану обставину лікар розцінив, як відмову від проходження огляду, оскільки, без надання такої згоди огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря є неможливим. Разом з тим, лікар не пояснював ОСОБА_1 чому він вважає, що останній відмовився від проходження огляду, а сам ОСОБА_1 не наполягав на проведенні огляду, тому таку поведінку було лікарем розцінено як відмову від проходження огляду.

З наданої в судовому засіданні лікарем - наркологом та долученої до матеріалів справи копії інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення та діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення ОСОБА_1 від 20 серпня 2022 вбачається, що останній дійсно не надав згоду на передачу результатів свого обстеження до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та органів МВС.

Не надання такої згоди на передачу результатів огляду до відповідних установ, ОСОБА_4 в суді пояснив тим, що він за фахом є перекладачем та на підставі договору з ФОП ОСОБА_4 , основним видом діяльності якої є надання послуг перекладу, надає послуги перекладу представникам ОБСЄ, уповноваженим співробітникам Ради Європи та ін. як національним, так і міжнародним організаціям (про що надав суду відповідні докази). При цьому, ОСОБА_4 вказав, що навіть не міг допустити, що ненадання ним згоди на передачу результатів огляду, тобто передачу його персональний даних до різних установ, буде перешкодою для проведення самого огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже, в графі, що передбачає надання згоди саме на проведення такого огляду, підтвердив надання такої згоди, проставивши свої дані та свій підпис.

А факт надання згоди ОСОБА_4 на проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується копією інформованої згоди ( а.с. 54).

Як правильно про це зазначає захисник, затверджена наказом МОЗ від 14.02.2012 №110 форма первинної облікової документації №003-6/о «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення і на присутність або участь учасників освітнього процесу», у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 грудня 2020 року №2837, чинній на момент проходження ОСОБА_1 огляду, не містить вимоги про надання згоди про передачу результатів обстеження.

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_4 перш за все, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та пройшов його. А в подальшому, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висловивши незгоду з результатами такого огляду, працівниками поліції був доставлений до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», де надав згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте, такий огляд лікарем проведено не було.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 324096 від 20.08.2022 не може бути визнаний належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки зазначені у ньому відомості щодо відмови ОСОБА_1 , від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суперечать встановленим фактичним обставинам справи та не відповідають дійсності, що залишилось поза увагою судді місцевого суду та призвело до прийняття ним рішення, сумнівного з точки зору його законності.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку відсутністю в матеріалах справи об`єктивних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 , у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скаргаадвоката Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022.

Апеляційну скаргу адвоката Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал