Дата документу 26.08.2022 Справа № 554/4590/22
Номер провадження 3/554/1677/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 серпня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Кононенко А. С., за участі адвоката Онопка В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААБ № 119857 від 13 лютого 2022 року (далі - Протокол), 06 лютого 2022 року, о 15 год 37 хв, ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Немишлянській, навпроти буд. 206, в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), керував транспортним засобом CHEVROLET LACETTI, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - CHEVROLET LACETTI), в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД». Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 257 ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (Канабіноїди).

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якої, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

В судове засідання порушник не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, у зв`язку з чим суд із врахуванням ст. 268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув справу за його відсутності.

Під час судового розгляду справи представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Онопко В. С. заперечував факти, викладені в Протоколі ініціатором його складення та просив закрити справу за відсутності події та складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. При цьому зазначив, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності та не надано жодного доказу на підтвердження обставин, констатованих в Протоколі. Так, адвокат зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.

Крім того, вважав, що працівники поліції мали упереджене ставлення відносно останнього та без законних на те підстав направили його проходити огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, при цьому не надавши можливості ознайомитися з результатами проходження такого огляду, чим позбавили його можливості самостійно пройти медичний огляд на спростування їх результатів.

Відтак, зазначив, що скерований до суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 жодним чином не містить безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, вважав, що справа підлягає закриттю з цих підстав.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 та 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до п. п. 1, 3, абзаців 1, 2 п. 4, п. 5 Розділу Х Інструкції № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок № 1103). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Згідно з п. п. 2, 4 та 5 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до п. п. 2, 3, 6 та 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу ІІ Інструкціїї із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та недопускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та матеріали додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи, з огляду на таке.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ініціатором складення протоколу надано до суду Протокол (а. с. 1), копію Протоколу (а. с. 2), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 3), повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (а. с. 4), рапорт (а. с. 5), довідку про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (а. с. 6), оптичні диски з матеріалами відеозаписів з бодікамер (а. с. 7).

Оцінюючи наведені докази, суд зазначає, що ні жоден з них окремо, ні всі вони в своїй сукупності не лише не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, а, навпаки, спростовують існування, як самої події правопорушення, так і його ознак в діянні останнього.

З матеріалів справи вбачається, що Протокол ОСОБА_1 не підписаний, що є свідченням порушення ініціатором складення протоколу вимог ст. 256 КУпАП та прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Неявка порушника, як про це зазначено в Протоколі, для його складання та підписання, не є підставою для визнання факту його складення законним, оскільки законом не передбачено можливості заочного притягнення особи до відповідальності.

Одночасно Протокол не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовився від підписання Протоколу, а в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» та «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ініціатором складення протоколу зазначено лише «не з`явився».

Окремо суд зазначає, що пунктом 1 розділу 3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України № 1376 від 06 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1376) передбачено, що в разі неможливості складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення на місці його вчинення, якщо його складення є обов`язковим, порушника може бути доставлено до органу поліції, про що відповідно до пункту 2 розділу 3 даної Інструкції № 1376 фіксується в журналі обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, який за наявності технічної можливості ведеться в електронній формі.

Таким чином, даною Інструкцією № 1376 не передбачений обов`язок особи, яка притягується до адміністративної відповідальності самостійно особисто з`являтися до органу поліції для складання та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що п. 3 Розділу III Інструкції № 1395 передбачено, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 222 КУпАП. Перелік адміністративних правопорушень, визначений ст. 222 КУпАП є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає. Водночас, у цьому переліку не міститься посилання на правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інструкцією № 1452/735 визначений чіткий алгоритм дій поліцейських, спрямованих на виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, після виявлення яких, співробітники поліції фіксують цей факт шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення в письмовій формі відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, який направляється до суду для подальшого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З цих підстав, суд вважає, що інспектор роти № 5 батальйону № 1 УПП в Харківській обалсті ДПП старший лейтенант Дем`янко С. А., запрошуючи ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке йому інкримінується, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно в Протоколі датою вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення зазначено 06 лютого 2022 року, однак сам Протокол, в порушення вимог ст. 254 КУпАП, був складений лише 13 лютого 2022 року, тобто більш ніж через 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що є неприпустимим.

Таким чином, при складанні Протоколу уповноваженою на це особою допущено порушення вимог ст. ст. 254 та 256 КУпАП, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих як Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, так і Конституцією України, що є неприпустимим.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а відтак, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 зі змінами зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Факт керування транспортним засобом може бути доведений показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також суд звертає увагу на те, що для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення водія, що перебуває в стані сп`яніння.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 наголошується, що поліцією має бути належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами наявність причини для зупинки транспортного засобу (факт порушення Правил дорожнього руху України тощо), у той час як відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу свідчить про неправомірність подальших вимог працівників поліції.

Однак, будь-яких законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якою передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу, працівники поліції на час його зупинки не мали, а отже подальші вимоги щодо проходження огляду для встановлення стану сп`яніння слід вважати неправомірними.

Суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі надані ініціатором складення протоколу відеозаписи з бодікамер № 475674 та № 473361, оскільки надані відеоматеріали не засвідчені належним чином. Ці відеоматеріали на оптичних дисках є електронними доказами, а тому, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом його автора або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Суд, оглянувши зміст наданих ініціатором складення протоколу оптичних дисків, встановив, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис, як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення наданих копій, а отже такі відеоматеріали є неналежними та недопустимими доказами у цій справі.

Крім того, суд звертає увагу, що Протокол містить посилання про те, що додатком до нього є відеозапис з бодікамери № 471154, однак до суду цей відеоматеріал не наданий, а тому суд позбавлений можливості прийняти його до уваги при вирішенні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 .

Незважаючи на це, суд переглянув надані відеозаписи та впевнився в тому, що працівниками поліції не зафіксовано ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом CHEVROLET LACETTI, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, ні факту його зупинки. Натомість, з наданого до суду відеоматеріалу вбачається лише той факт, що працівники поліції під`їхали до припаркованого транспортного засобу, який перебував в нерухомому стані, а біля відчиненого капоту якого перебував ОСОБА_1 та фактично одразу ж запропонували йому проїхати до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» з метою проходження огляду на стан сп`яніння.

В подальшому на запитання порушника щодо причин проходження такого огляду, працівник поліції повідомив, що йому здається, що нібито ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме збуджену поведінку та що його зіниці ока нібито не реагують на світло.

Суд критично розцінює такі дії та пояснення працівника поліції, оскількизгідно положень Інструкції № 1395 огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції підлягають лише водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. В порушення вказаних вимог, працівник поліції, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, не навів жодної чіткої та достатньої підстави для проведення такого огляду, зазначивши лише, що йому нібито «здається» щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння в останнього та формально зазначив, що зіниці його ока нібито не реагують на світло, при цьому не провівши жодного експерименту для виявлення такої ознаки та достовірно не встановивши її наявності. При цьому, з наданих до суду відеозаписів жодним чином не проглядається в діяннях порушника наявності ознак наркотичного сп`яніння. Особа веде себе адекватно, а його поведінка цілком відповідає обстановці.

В результаті події, під натиском дій та поведінки працівників поліції, ОСОБА_1 дійсно погоджується на пропозицію поліцейського та проходить огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», при цьому заперечуючи факт його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що відеозображення на долучених до Протоколу оптичних дисках є неповним, обличчя порушника в мовній мірі не проглядається, його особа працівниками поліції не встановлюється, а тому суд не має змоги, навіть, встановити чи дійсно особа, відносно якої долучені відеоматеріали, з якою згідно відеозаписів спілкуються працівники поліції, яка проходить огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та відносно якої складений Протокол дійсно є ОСОБА_1 .

Таким чином, суд зазначає, що надані до суду відеоматеріали не містять жодного доказу на підтвердження викладених в Протоколі обставин, а підтверджують лише сам факт проходження огляду на стан сп`яніння, що виключає наявності в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Саме лише констатування певних фактів в Протоколі ініціатором його складення без належного доказування не є підтвердженням ні факту протиправності в поведінці порушника, ні події та факту вчинення ним інкримінованого правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що ініціатором складення протоколу не надано до суду ні акта огляду на стан сп`яніння, ні направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відтак, матеріали справи взагалі не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції дійсно виявив у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння. Відтак, суд констатує, що поліцейський фактично не виявивши у порушника ознак наркотичного сп`яніння, не повідомивши останнього про їх наявність, безпідставно запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 257 від 09 лютого 2022 року, оскільки працівниками поліції грубо порушені вимоги Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 щодо встановленої процедури проходження огляду на стан сп`яніння.

Зокрема, працівник поліції не запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, одразу наполягав на його проведенні в закладі охорони здоров`я, тобто в порушення вимог п. 7 Інструкції № 1452/735, яким встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

При цьому, такому водієві поліцейським видається направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за відповідною формою (п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Згідно п. 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім того, відповідно до п. 13 Порядку № 1103 висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що дійсно Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 257 від 09 лютого 2022 року був вручений ОСОБА_1 та відповідно він ознайомлений з результатами проходження такого огляду на стан сп`яніння або що останній відмовився від його отримання, оскільки графа «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» не містить ні підпису порушника, ні будь-яких позначок з приводу цього питання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння, яка детально регламентована ст. 266 КУпАП та відповідно констатує про недійсність такого огляду.

Не приймається до уваги суду й рапорт працівника поліції на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, оскільки він не містить реквізитів, які б давали можливість суду оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі, зокрема, вказаний рапорт не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація, що значиться в ньому та не містить інформації щодо того яким чином необхідно розпорядитись вказаним документом, а тому не уповноважує ініціатора його складення розцінювати його як доказ у справі та приєднувати в такій якості до матеріалів справи. Рапорт виражає лише думку особи, яка його склала, оскільки особа, яка має право розпоряджатися цією інформацією, свою думку з приводу цього не висловила.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що ініціатором складення протоколу не наведено прямих, належних, безспірних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для підтвердження обставин викладених в Протоколі.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати , чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Беручи до уваги докази, надані до суду, в їх сукупності, суд констатує про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО