ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М. розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 , 15.06.2022 року близько 19:52 год. в с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області, на території комплексу «Німчич», керував транспортним засобом марки «Опель Фронтера», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та у приміщенні КНП «Вижницька БЛІЛ», у присутності свідків та із застосуванням технічного засобу відеозапису, чим порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова районного суду прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необґрунтованою.

Вказує, що в матеріалах справи немає доказів керування ним транспортним засобом.

Провадження: 33/822/461/22 Головуючий у І інстанції: Кибич І.А.

ЄУНСС: 713/1142/22 Доповідач: Струбіцька О.М.

Вважає, що оскільки в матеріалах справи немає результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому притягнення до адміністративної відповідальності за керування у стані сп`яніння є незаконним.

Зазначає, що на відеозаписах немає доказів того, що свідок вказує саме на нього як водія транспортного засобу.

Пояснює, що того дня він з товаришем знаходився в урочищі «Німчич» с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області, через незнання дороги його товариш спустився ґрунтовою дорогою яка проходила біля лижного спуску турбази «Німчич». Після того як вони зупинились до них підійшов охоронець та почав конфлікт з приводу того, що вони їздять по приватній території, після чого викликав працівників поліції. Після приїзду працівники поліції погрожували йому, що заберуть машину на евакуаторі та склали постанову за ст. 126 КУпАП на нього, він вирішив не сперечатись, щоб не створювати конфлікту. Далі працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився, оскільки не керував автомобілем.

Звертає увагу на те, що довідка КНП «Вижницька районна лікарня» складена на іншу людину, а саме ОСОБА_1 .

Стверджує, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи є неналежними та недопустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі його захисника, а тому апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без апелянта та його захисника.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були, оскільки при прийнятті рішення поза увагою та без належної оцінки суду залишились фактичні обставини, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

Згідно оскаржуваної постанови, суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 15.06.2022 року близько 19:52 год. в с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області, на території комплексу «Німчич», керував транспортним засобом марки «Опель Фронтера», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та у приміщенні КНП «Вижницька БЛІЛ», у присутності свідків та із застосуванням технічного засобу відеозапису, чим порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Відтак, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доводи апелянта у районному та апеляційному суді про те, що він не керував транспортним засобом під час судового розгляду повинні бути підтвердженні чи спростовані відповідними доказами.

В апеляційній скарзі та під час розгляду провадження в районному суді ОСОБА_1 пояснив, що того дня він з товаришем знаходився в урочищі «Німчич» с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області, через незнання дороги його товариш спустився ґрунтовою дорогою яка проходила біля лижного спуску турбази «Німчич». Після того як вони зупинились до них підійшов охоронець та почав конфлікт з приводу того, що вони їздять по приватній території, після чого викликав працівників поліції. Після приїзду працівники поліції погрожували йому, що заберуть машину на евакуаторі та склали постанову за ст. 126 КУпАП на нього, він вирішив не сперечатись, щоб не створювати конфлікту. Далі працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився, оскільки не керував автомобілем.

Доводи на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не спростовані районним судом належним чином.

Так, суд визнаючи факт керування автомобілем ОСОБА_2 , посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не були безпосередньо допитані в судовому засіданні, та в яких був конфлікт із ОСОБА_1 .

Вказані свідки не є тими особами, які належними чином встановлюють факт керування особою, в даному випадку ОСОБА_1 , транспортним засобом.

Як видно із дослідженого апеляційним судом відеозапису працівниками поліції не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис починається із відібрання пояснень у свідка, який вказує, що бачив як двоє осіб рухались в автомобілі по ґрунтовій дорозі, коли поліцейський запитує хто саме керував, свідком показує в напрямку на особу, яку неможливо встановити при перегляді відео.

Надані працівниками поліції відеозапис з бодікамер не дають можливості взагалі ідентифікувати особу, яка за версією поліції здійснювала керування транспортним засобом.

На відеозаписі не зафіксовано на кого саме показують свідки, як на особу яка керувала транспортним засобом.

Районний суд виклав в оскаржуваній постанові твердження про те, що на відеозаписі із камер працівників поліції свідки зазначають, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак районний суд належним чином не дослідив цей відеозапис.

Під час дослідження відеозапису у апеляційному суді встановлено, що свідки не вказали прямо на того хто керував транспортним засобом, цих осіб при наданні пояснень свідками взагалі у той момент на відео не зафіксовано.

Тому районний суд прийшов до поспішного висновку поклавши цей відеозапис у основу доведеності вини ОСОБА_1 , та не надав йому належної правової оцінки як доказу та його змісту.

Під час судового розгляду підлягає доведенню факт керування ОСОБА_1 автомобілем, так як це умова притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Апеляційним судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких об`єктивно можна встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на підставі чого апеляційний суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю обов`язкової ознаки (елемента) зазначеного правопорушення - суб`єкта такого правопорушення, а саме водія транспортного засобу, або іншої особи, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційна скарга в частині недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Щодо доводів апелянта щодо того, що у довідці КНП «Вижницька районна лікарня» №63 вказана інша особа, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки зазначення прізвища « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 » є технічною помилкою, враховуючи решту зазначеної інформації щодо особи.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ні районний суд, ні апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Районний суд не надав належної правової оцінки відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №098036 від 15.06.2022 року не відповідає вимогам передбаченим ст. 256 КУпАП, постанова Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст.62 Конституції України, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266, 283, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 липня 2022 року скасувати та провадження по справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

04.08.2022 року

(дата засвідчення копії)