Справа №336/3631/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна розглянула справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу вогневої підтримки 2 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону, про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Адміністративний матеріал на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 №120 від 05.08.2022 надійшов до суду 08.08.2022. За змістом вказаного протоколу, старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 15 червня 2019 року на посаді командира взводу вогневої підтримки 2 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону. 24 липня 2022 року старший лейтенант ОСОБА_1 не прибув на службу з відпустки за станом здоров`я без поважних причин. На телефонні дзвінки не відповідав. Командира підрозділу чи товаришів по службі про неможливість з будь-яких причин вчасно прибути на службу не повідомляв.

Відповідно до п.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язків з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пункті першому Контракту про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України передбачено, що громадянин України ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження служби і добровільно бере на себе зобов`язання: 1) проходити військову службу протягом строку контракту, 2) свято і неухильно додержуватись Конституції України, Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів України, наказів командирів(начальників) про що ставить свій підпис.

Таким чином, за змістом протоколу, старший лейтенант ОСОБА_1 внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, своїми умисними діями, усвідомлюючи їх характер, порушуючи військову дисципліну, завідомо знаючи про відповідальність, порушив вимоги статей 11, 16, 49, 241, 267 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статі 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП а саме: самовільне залишення військової частини або місця несення служби, вчинені в умовах військового стану. Оскільки військовослужбовці військової служби за контрактом проводять вільний від роботи час на власний розсуд, початковим моментом самовільного залишення військової частини/місця несення служби є залишення військової частини/місця несення служби у службовий (робочий) час без дозволу командира частини, або нез`явлення військовослужбовця військової служби за контрактом на службу у день, коли він повинен був прибути на службу, проте, не прибув з будь-яких причин. За змістом протоколу свою вину старший лейтенант ОСОБА_2 визнає.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, призначеному на 09.08.2022 на 08-30 годину, присутній не був. В матеріалах справи міститься заява від 04.08.2022, за змістом якої ОСОБА_3 просить розглядати справу за його відсутності у зв`язку з виконанням ним бойових завдань у складі підрозділу.

Враховуючи наведене, подану заяву, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя встановила підстави для закриття справи відповідно до положень ст.284 КУпАП з огляду на наступне.

За змістом ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За положеннями ст.7,9 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суддя виходить з того, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини, наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (заява №16347/02, рішення від 09.06.2011, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, рішення від 30.05.2013, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з диспозицією ч.4 ст.172-11 КУпАП склад правопорушення становлять діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони відповідальність за адміністративне правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 172-11 КУпАП, полягає (один з альтернативних складів частини статті) в самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також у нез`явленні його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Крім того, за нормою ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності у разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

При цьому, зазначені вище кваліфікуючі ознаки об`єктивної сторони правопорушення (за ч.1 або ч.3 вказаної статті) мають бути чітко викладені в протоколі, складеному відносно особи, що впливає й на кваліфікацію дій правопорушника за ч. 4 ст.172-11 КУпАП.

Проте, в протоколі у графі "суть адміністративного правопорушення" зазначено, що «старший лейтенант ОСОБА_1 не прибув на службу з відпустки за станом здоров`я без поважних причин. На телефонні дзвінки не відповідав. Командира підрозділу чи товаришів по службі про неможливість з будь-яких причин вчасно прибути на службу не повідомляв». Натомість, особою, яка склала протокол, вказано склад правопорушення, який полягає у самовільному залишенні військової частини або місця несення служби, вчинені в умовах військового стану, що, вочевидь, не відповідає суті правопорушення.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 свою провину визнає, проте, пояснень до протоколу не надано, відповідно, неможливо встановити поважність або неповажність причин нез`явлення на військову службу.

Суддя додатково наголошує, що з доовіді №78 від 26.07.2022, доданої до протоколу, не можливо встановити ані тривалість відпустки військовослужбовця, вказані дати не узгоджуються між собою.

Склад правопорушення становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце адміністративного правопорушення.

Так, особа, що склала протокол, обмежилась вказівкою на те, що старший лейтенант ОСОБА_1 не прибув на службу. Такі дані не ідентифікують місце вчинення правопорушення та унеможливлюють визначити підсудність справи відповідно до ст. 276 КУпАП.

Крім того, ч.1 ст.251 КУпАП врегульовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що відповідно до матеріалів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, належним чином не засвідчені, не містять обов`язкових реквізитів - позначки "згідно з оригіналом", П.І.Б. особи, яка його засвідчила із підписом та датою.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

За вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точної відповідності з законом

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачені ч.4 ст.172-11 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.7, 9, 172-11, 245, 247, 251, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Л. А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік