Справа № 144/780/22
Провадження № 3/144/426/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Людмила Василівна,

за участю особи, яка притягається до адміністративної вдповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Гавриша Л.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

11.08.2022 о 22 годині 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мотоциклом LIFAN LF20010B на атодорозі с. Розкошівка с. Комарівка із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно 11.08.2022 близько 22 години під час керування мопедом, біля блокпосту у с. Комарівка його зупинили працівники поліції, які попросили зняти шолом та дихнути. Далі на пропозицію поліцейського він погодився поїхати у лікарню, щоб пройти освідування на стан алкогольного спяніння, сів у автомобіль працівників поліції, по дорозі яким зізнався, що близько 17 години випив стакан пива, після чого вони зупинили машину, поліцейський вийшов, комусь зателефонував, потім сів у транспортний засіб та вони поїхали у зворотньому напрямку.

Повернувшись до блокпосту, він перекурив із другом, який там його чекав, після чого сів у автомобіль до інспектора Гарбуза І.М., який встановив його особу. У подальшому ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що дійсно пив пиво, після чого останній запропонував поїхати у лікарню, на що він відмовився, як і від підпису протоколу. Далі працівник поліції оголосив йому за якою статтею стосовно нього складено протокол, після чого він віддав ключі від мопеду та пішов із другом додому. ОСОБА_1 зазначив, що керував транспортним засобом, вважаючи, що він тверезий, оскільки з моменту вживання пива вже пройшло декілька годин.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Гавриш Л.І. просив закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи, викладені у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Допитаний за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Гавриша Л.І. у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є другом дитинства ОСОБА_1 , що не заперечував останній і надав суду показання про те, що дійсно у день, час та місці, вказані у протоколі ОСОБА_1 керував мотоциклом після того як близько 17 години вживав пиво. Їх зупинили працівники поліції за блокпостом між селами Розкошівкою та Комарівкою, перевірили документи та сказали, що вони нетверезі, після чого він залишився на місці, а ОСОБА_1 із двома працівниками поліції поїхали у лікарню, повернулися через 20-30 хвилин. Після перекуру його друг сів у автомобіль до поліцейського, що там відбувалося йому невідомо. Мотоцикл забрали, додому вони добиралися пішки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника та свідка сторони захисту, дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеофайл, долучений до протоколу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Продорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 3 грудня 2005 № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Інструкції).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 321110 від 11.08.2022; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведено у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак: запаху алкоголю з порожнини рота; відтвореним відеофайлом з місця події, де зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, іншими матеріалами справи.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Зібрані докази, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_2 , який є давнім другом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не приймає їх до уваги, оскільки вони не узгоджуються та спростовуються іншими доказами у справі. На переконання суду, даний свідок є особою, яка зацікавлена у непритягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що на відео зображений саме він та зафіксований факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Пояснити чому на пропозицію працівника поліції він відмовився від проходження освідування на місці, у медичному закладі та від підпису протоколу чітких пояснень не надав, що суд розцінює у сукупності з невизнанням вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та іншими доводами та запереченнями, як захисну позицію з метою уникнення відповідальності.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі не знайшли свого підтвердження у ході розгляду даної справи та спростовуються відеозаписом з боді камери поліцейського, тоді як факт керування транспортним засобом після вживання алкогольного напою (пива) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, визнав, що також підтвердив свідок.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 при небажанні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, мав змогу скористатись своїм правом на проходження відповідного огляду у медичній установі, чим довести свою позицію, проте, відмовився від огляду, як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Натомість, у протоколі ОСОБА_1 пояснень не надавав та не зазначив жодних заперечень до його змісту, відмовився від його підпису, що також зафіксовано на боді камеру поліцейського.

Твердження та доводи адвоката, викладені у його письмових поясненнях не спростовують вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Клопотань про витребування інших доказів стороною захисту в ході розгляду справи не заявлено, як і про виклик інших не заінтересованих свідків. Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини. Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Отже, жодних доказів, які б піддавали сумніву достовірність складеного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також відеозапису з бодікамери поліцейського, стороною захисту не надано та судом не встановлено.

Також суд звертає увагу на те, що Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у постанові від 24 червня 1988 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зазначив, що за правилами статті 288 КУпАП України судами розглядаються скарги на постанови про адміністративні правопорушення.

Інші дії адміністративних органів (пов`язані із затриманням, особистим оглядом, вилученням речей і документів, відстороненням водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами, оглядом на стан сп`яніння тощо) оскаржуються у встановленому для цього порядку.

Доказів про оскарження ОСОБА_1 дій, рішення працівників поліції (статті 267 КУпАП, частин 1, 2 статті 286 КАС України) суду не надано.

Суд, неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі зібрані у справі докази, які доповнюють однин одного, є належними та допустимими, дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з огляду на безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, суддя дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 252, 256, 266, 280, 291, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про судовий збір", суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

(Реквізити для сплати судового штрафу отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл./Він. обл./21081300 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858 банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача: UA0002001).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено та підписано 31.08.2022.

Суддя