Справа № 703/655/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 лютого 2022 року близько 11 години 00 хвилин, перебуваючи біля входу до ринку на ст. ім. Шевченко по вул. Я. Водяного в м. Сміла, здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку, а саме - рідиною з різким запахом алкоголю, розлитою у дві пластикові ємності об`ємом по 0,5 літри кожна.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, згідно рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася, клопотань від неї про відкладення розгляду справи не надходило, вважаю за можливе розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити без її участі та ухвалити рішення за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, диспозиція ч. 4 ст.156 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою чи третьою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Частиною 1 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Частиною 3 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за здійснення торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Разом з тим, на момент розгляду справи докази того, що ОСОБА_1 протягом року піддавалася адміністративному стягненню за частиною першою або третьою статті 156 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, ОСОБА_1 протягом року жодного разу не було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачені частиною першою або третьою статті 156 КУпАП, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відтак, дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч. 4 ст.156 КУпАП, тому у судді відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною частиною статті.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норму, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 вказаної Конвенції, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Суддя вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.156 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи та вважає необхідним перекваліфікувати її дії на ч.1 ст.156 КУпАП. Така перекваліфікація не погіршує становище ОСОБА_1 , не порушує її права та не змінює обставин правопорушення зафіксованих протоколом.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП підтверджується сукупністю належних та допустимих в розумінні ст. 251 КУпАП письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №843793 від 18 лютого 2022 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 18 лютого 2022 року адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18 лютого 2022 року; квитанцією про отримання на зберігання речових доказів.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого 1 ст. 156 КУпАП.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце, разом з тим, закон дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження, звільнивши його від адміністративної відповідальності, відповідно до ст.22 КУпАП.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

З аналізу норм закону вбачається, що визначальною передумовою для можливості застосування ст. 22 КУпАП, серед урахування даних про особу, є саме встановлення наслідків вчинення правопорушення, зокрема, чи завдали такі протиправні діяння особи значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи приписи наведеної статті, у даному конкретному випадку суддя, одночасно приходить до висновку про малозначність вчиненого правопорушення, так як скоєне ОСОБА_1 правопорушення не було суб`єктивно спрямовано на заподіяння істотної шкоди, не являє собою великої суспільної небезпеки, а в результаті скоєння даного правопорушення не настали наслідки у вигляді значної шкоди суспільним та державним інтересам держави Україна, рівно як і правам та свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям.

Відтак приймаючи до уваги, той факт, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, що виступає в якості пом`якшуючої обставини, суддя доходить висновку, що застосування до даного правопорушника усного зауваження, є достатнім та адекватним скоєному засобом впливу, що дозволяє досягти виховних та превентивних мір на майбутнє, одночасно забезпечуючи невідворотність реагування за кожне правопорушення, в тому числі і за малозначне.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, а справу провадженням закрити.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір стягується виключно в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір не підлягає стягненню.

Згідно ч. 1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264цього Кодексу.

Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання щодо вилучених речей і документів.

На підставі викладеного та керуючись ст.9, 22, 40-1, 156, 252, 265, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.156 КУпАП, закрити за малозначністю скоєного правопорушення, звільнивши її від адміністративної відповідальності та оголосивши усне зауваження.

Вилучене майно, відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених під час складання адміністративного протоколу серії ВАБ №843793 від 18 лютого 2022 року, а саме 2 пляшки ємністю 0.5 літри з рідиною, що має різкий запах алкоголю, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, упаковані в сейф-пакет № SUD 3086048 - повернути власнику за належністю.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Т.В. Ігнатенко