ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., розглянувши матеріали, що надійшла з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , пенсіонера, за статтю 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення 08.07.2022 о 17:13 год. ОСОБА_1 , в м. Жмеринка Вінницької області, по вул. Доватора, керував автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Драгер», в присутності двох свідків. Результат тесту 3.01 проміле. Також, в цей же день водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, при ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до протоколів своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.9 а та 12.1 Правил дорожнього руху України.

Посадовими особами Жмеринського РВП ГУНП за даними фактами було складено відповідні протоколи серії ААД № 324042 та ААД № 324043.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, беручи до уваги те, що матеріали про вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП складені відносно однієї особи, а саме ОСОБА_1 та перебувають в провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, суддя прийшов до висновку про необхідність об`єднання вказаних матеріалів в одне провадження та присвоєння їм спільного номеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Полігас В.М. просили закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю доказів його винуватості з підстав того, що 08.07.2022 ОСОБА_1 не був за кермом належного йому автомобіля до та під час ДТП, на що ОСОБА_1 безпосередньо вказував працівникам поліції.

ОСОБА_1 підтримав думку захисника, вказав, що дійсно 08.07.2022 він вживав алкогольні напої після сварки з тещею, проте дані алкогольні напої він вживав на одинці на задньому сидінні свого авто, а зрозумівши, що їхати за кермом в такому стані він не може, подзвонив своєму другу ОСОБА_3 та попросив відвести його додому. Моменту самого ДТП він не пам`ятає, проте за кермом в момент наїзду автомобіля на паркан перебував саме ОСОБА_3 , якому він сказав, що все вирішить сам, адже не хотів щоб у нього були проблеми.

В судовому засіданні також були допитані свідки за клопотанням захисника.

Так, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що побачила свого зятя ОСОБА_1 біля його автомобіля, який наїхав на паркан в не тверезому стані, після чого подзвонила своїй дочці та повідомила про даний факт, хто сидів за кермом в момент ДТП вона не бачила.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що коли приїхала на вул. Доватора в м. Жмеринка після дзвінка своєї матері то побачила чоловіка, який знаходився в не тверезому стані та автомобіль, який фактично наїхав на паркан. Також там знаходився друг чоловіка - ОСОБА_3 , який повідомив, що за проханням її чоловіка, оскільки той був п`яний, віз його до дому та не впорався з керуванням.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що 08.07.2022 його друг ОСОБА_1 зателефонував йому та повідомив, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, який випив у автомобілі після сварки з дружиною, після вживання алкоголю їхати не може, в зв`язку з чим поросив його приїхати та відвести його додому. Коли він їхав автомобілем ОСОБА_1 , по вул. Доватора на проїжджу частину вибігли діти, а тому він був змушений зробити маневр та скоїти зіткнення з парканом. В подальшому по приїзду працівників поліції ОСОБА_1 звинуватили у порушені правил дорожнього руху, а його ніхто ні про що не запитував. Хоча він весь час був біля ОСОБА_1 . ОСОБА_1 є бувшим працівником міліції, тому сказав йому, що все залагодить, що б він ОСОБА_3 ні в що не вмішувався.

Свідок ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, захисник Полігас В.М. в судовому засіданні просив долучити до матеріалів справи його пояснення, відповідно до яких останній претензій до ОСОБА_1 не має з приводу пошкодженого паркану, хто саме перебував за кермом автомобіля до та підчас ДТП сказати не може так як свідком даних подій він не був.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Полігаса В.М. та свідків, оглянувши матеріали справи та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За порушення даного пункту, передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним за порушення даного пункту передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, за ст. ст. 124, 130 КУпАП несе відповідальність лише особа, яка керує ТЗ, а саме водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 Правил дорожнього руху України).

В силу вимог п. 2.9 (а) Правил, то вони передбачають, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами показаннями технічних приладів та технічних засобів та іншим.

Орган (посадова особа) відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, досліджений відеозапис обставин правопорушення повністю підтверджує пояснення ОСОБА_1 , його захисника та свідків, зокрема з відеозапису вбачається, що на відео не зафіксовано момент ДТП з участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , натомість останній вказує поліцейському, що він є власником даного автомобіля, однак автомобілем не керував, докази протилежного матеріали справи не містять. Однак не дивлячись на це поліцейський навіть не намагався з`ясувати хто був за кермом. За пропозицією поліцейського він пройшов огляд на ста сп`яніння. З відео також вбачається, що на місці події біля ОСОБА_1 постійно був присутній свідок ОСОБА_3 .

Крім того, слід зауважити, що сам момент огляду та його результати на відео не зафіксовані, натомість на диску, доданого до матеріалів справи, наявні два файли з відео, що не стосуються подій, які відбулись 08.07.2022.

Враховуючи вищевикладене, у справі відсутні будь які докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 08.07.2022 виконував функції водія та в результаті порушення ним ПДР сталась ДТП, відповідно підстави для проходження ним огляду на стан сп`яніння відсутні. Однак є свідок ОСОБА_3 , який зафіксований на відео поліцейського і який в судовому засіданні дав пояснення, що саме він був за кермом автомобіля ОСОБА_1 до та під час ДТП. Спростувань цього, матеріали адміністративної справи не містять.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю його вини.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130 ст.ст. 7, 251, 252, 274, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду області через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ