Справа № 369/211/22
Провадження № 3/369/1052/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.07.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисників Саханчука А. Д. та Щербини Я. М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП),

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 761981 від 21 грудня 2021 року, 20 грудня 2021 року, близько 23:00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив по відношенню до своєї падчерки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, під час якого висловлювався нецензурною лайкою та хапав за руки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Захисник Саханчук А. Д. в інтересах ОСОБА_1 до початку судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про повне фіксування судового процесу технічними засобами. Дане клопотання судом задоволено в повному обсязі.

Крім того, до початку судового розгляду від ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення по справі з додатками.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її вітчимом, який останнім часом змінився та проявляє до членів родини некеровану агресію, постійно контролює витрати матері яка перебуває у декретній відпустці, потреби дітей. Так, в ніч з 20 грудня на 21 грудня 2021 року перебуваючи в будинку де проживає родина, вона спустилася з кімнати на кухню, де почула розмову її мами ОСОБА_3 з вітчимом ОСОБА_1 на підвищених тонах і він курив матері в обличчя. ОСОБА_2 заступилася за матір, натомість ОСОБА_1 став кричати на неї та погрожував висилити її з будинку. В подальшому схопив її за руку та примусово повів до її кімнати, де рився в її речах, шукаючи електронну сигарету. ОСОБА_2 вважає, що вона є повнолітньою особою та має право на особистий простір, який було порушено ОСОБА_1 . Стверджує, що останній постійно вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру не тільки по відношенню до неї, а й до її мами, тому порадившись з мамою, вирішила звернутися з заявою до поліції. Просить суд визнати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначити покарання у виді адміністративного арешту на строк 10 діб.

Захисник Щербина Я. М. в інтересах ОСОБА_2 вказала, що є всі достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вчинення ним домашнього насильства має системний характер, що підтверджується тимчасовим заборонним приписом.

В свою чергу, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що любить свою родину та повністю її забезпечує, однак з недавніх пір у них з дружиною погіршилися відносини і розпочався процес розлучення. Щоб цього уникнути родина відвідувала психолога, однак це їм не допомогло. До ОСОБА_2 , яка є донькою його дружини від першого шлюбу, не застосовував фізичної сили та не вживав нецензурної лайки, з нею була лише розмова про дотримання правил родини для проживання в спільному будинку, а саме не вживати алкогольних та тютюнових виробів при малолітніх членах їх родини. Проте ОСОБА_2 правила проживання в будинку не виконувала та постійно курила електронну сигарету, з цього приводу з нею була розмова, при якій він з нею розмовляв культурно. В подальшому від падчерки ОСОБА_2 та дружини ОСОБА_3 стали надходити погрози про виселення його з власного будинку, вимагання коштів на їх забезпечення, кожного разу все більше, відбулась зміна замків вхідних дверей до будинку та звернення до поліції з заявами про вчинення домашнього насильства. Вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення ним домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 . Його дружина ОСОБА_3 зі своєю донькою ОСОБА_2 намагаються скомпрометувати його для створення сприятливих умов при вирішенні питань розподілу майна та виховання і забезпечення спільних дітей під час розлучення. Також, вказав, що питання аліментів вже вирішується в судовому порядку за позовом ОСОБА_3 .

Захисник Саханчук А. Д. в інтересах ОСОБА_1 вважав, що в матеріалах справи № 369/211/22 відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а наявні матеріали справи складені виключно на заявах дружини та падчерки ОСОБА_1 , тому просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Захисник звернув увагу суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вживають такі дії, щоб скомпрометувати ОСОБА_1 та мати відомості про вчинення ним домашнього насильства при вирішенні питання про розлучення, поділ майна подружжя та проживання і виховання їх спільних дітей. В підтвердження своєї позиції надав суду скріншоти з переписок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , характеристику на ОСОБА_1 , копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , копію свідоцтва про шлюб, Також вказав, що аналогічна справа розглядається суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Хрипун С. В.

У зв`язку з необхідністю вивчення судом наданих сторонами пояснень та доказів судовий розгляд справи судом було відкладено до 21 лютого 2022 року на 15:30 год.

21 лютого 2022 року від захисника Саханчука А. Д. в інтересах ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття захисника в судове засідання з сімейних обставин.

Дане клопотання захисника задоволено в повному обсязі та відкладено судовий розгляд справи на 03 березня 2022 року о 09:30 год.

Однак судовий розгляд справи № 369/211/22, призначений 03 березня 2022 року, було знято з розгляду на підставі розпорядження в.о. голови Києво-Святошинського районного суду Київської області № 5 від 24 лютого 2022 року «Про встановлення особливого режиму роботи Києво-Святошинського районного суду Київської області в умовах воєнного стану» та призначено на 16 травня 2022 року о 10:00 год.

Поряд з цим, ОСОБА_2 13 квітня 2022 року надіслала до суду клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 та додаткові пояснення-заперечення на пояснення ОСОБА_1 з додатками.

Клопотання ОСОБА_2 про допит свідка судом задоволено в повному обсязі.

Проте судовий розгляд справи призначений на 16 травня 2022 року було відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників по справі на 07 червня 2022 року о 09:30 год.

Крім того, 16 травня 2022 року від захисника Саханчука А. Д. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Дане клопотання мотивував тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, якої саме шкоди завдано ОСОБА_2 . У судовому засіданні остання підтвердила, що в неї була розмова з ОСОБА_1 з приводу того, що вона курила в приміщенні будинку електронні сигарети. Також, ОСОБА_2 підтвердила, що протокол складено на наступний день за її заявою. Захисник звернув увагу суду, що ОСОБА_2 не перебуває у матеріальній залежності від ОСОБА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не складаються сімейні відносини, і ОСОБА_3 ініціює розлучення з ОСОБА_1 , з цього приводу в родині виникають різні непорозуміння. Стверджує, що його довіритель не вчиняв домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 . Наявні проблеми в родині стали виникати з початку 2021 року, коли ОСОБА_3 стала скаржитися на сімейний побут родини, відсутність почуттів до ОСОБА_1 та про припинення, у зв`язку з цим шлюбу, а ОСОБА_1 до останнього намагався його врятувати та ініціював відвідування психолога, він дуже любить своїх дітей. Так, 20 грудня 2021 року останньому було повідомлено про розлучення та надійшла вимога про виїзд з спільного будинку, на що останній відмовився. В подальшому від ОСОБА_2 надійшло сповіщення, що до них їде поліція, таким чином останні намагалися його виселити з будинку та працівниками поліції було винесено тимчасовий заборонний припис. Також, захисник вважає, що ОСОБА_2 звернулася до поліції з порушеннями встановлених вимог.

07 червня 2022 року розгляд справи № 369/211/22 було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю прибуття ним та його захисника у засідання.

Дане клопотання судом задоволено в повному обсязі та призначено судовий розгляд справи на 21 червня 2022 року о 16:00 год.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що ОСОБА_1 в ніч з 20 грудня на 21 грудня 2021 року вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, сварка між ними розпочалася на кухні та продовжилася в кімнаті ОСОБА_2 , з приводу куріння в будинку. Він хапав її за руки та кричав, остання його сильно боялася. Він виділяв Христині малу суму кишенькових коштів, оглядав її особисті речі та переписку в ноутбуці, забороняв приходити пізно додому. В родині в цілому вже два роки тривають сварки, ОСОБА_1 не виділяє належної суми коштів, щоб утримувати родину.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 заперечив проти пояснень свідка ОСОБА_3 та вказав, що любить свою родину та забезпечує її, а його вимоги до ОСОБА_2 про заборону з`являтися додому у пізній час, у нетверезому стані та курити в будинку є нормальними, така поведінка ОСОБА_2 є поганим прикладом для менших дітей.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, їх клопотання та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність осіб за вчинення домашнього насильства: за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є правопорушення, яке виражається в умисному вчиненні будь-яких яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які постраждала особа має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення (матеріальний склад).

Тобто, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Суб`єктивною стороною правопорушення є наявність вини у формі умислу.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 173-2 частина 1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення уповноважена особа органу державної влади зобов`язана зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 761981 від 21 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, під час якого висловлювався нецензурною лайкою й хапав її за руки.

Разом з тим, при викладенні суті адміністративного правопорушення в протоколі серії ВАБ № 761981 працівниками поліції не дотримано вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, оскільки не міститься докладного та чіткого опису діяння, яке вчинив ОСОБА_1 та яке б охоплювалось ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у тому числі, не встановлено, чи була завдана або могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що з огляду на положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство завдає шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство має насильницький характер та спричиняє шкоду фізичному здоров`ю.

Звідси, суть правопорушення, викладена в протоколі ВАБ № 761981 від 21 грудня 2021 року не відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, зазначеного в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що ставлять у вину ОСОБА_1 , що дає підстави суду вважати, що в діях останнього відсутня об`єктивна сторона правопорушення та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Поряд з цим, суд зазначає, що суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу, а також мотиву.

Однак, з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду не вбачається, що дії вчинені ОСОБА_1 , супроводжувались умислом, а мотив в ході судового розгляду взагалі не встановлено.

Таким чином, в діянні ОСОБА_1 відсутня також суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що бесіди з падчеркою мали профілактичний характер, а його дії спрямовані на запобігання негативного та шкідливого впливу на неї та членів його родини, довкілля.

При цьому, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні встановлено факт сварок і непорозумінь між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_8 а також між вітчимом ОСОБА_1 і падчеркою ОСОБА_2 , які носять побутовий характер та свідчать про наявність конфлікту та неприязних стосунків в сім`ї, у тому числі між подружжям, з приводу розлучення.

Більше того, надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 спростовують матеріали справи, у тому числі пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Надані до суду скріншоти листування та аудіо запис спілкування між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , враховуючи порядок, спосіб та форму їх отримання, суд визнає неналежними доказами, оскільки позбавлений можливості віднести вказані в них обставини саме до події, яка мала місце 20 грудня 2021 року та зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 761981 від 21 грудня 2022 року.

Суд зауважує, що позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в протоколі серії ВАБ № 761981 від 21 грудня 2022 року.

При цьому, пояснення ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи та надані в судовому засіданні, а також звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства, самі по собі за відсутності інших належних і допустимих доказів не є достатніми для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , клопотання його захисника Саханчука А. Д., пояснення ОСОБА_2 , клопотання захисника Щербини Я.М., дослідивши матеріали справи, які перебували в провадженні суду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 761981 від 21 грудня 2021 року, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, протокол про прийняття заяви від ОСОБА_2 та її письмові пояснення, письмові пояснення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що клопотання захисника Саханчука А. Д. підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 173-2, ч. 1, 245, 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 761981 від 21 грудня 2021 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак