Житомирський апеляційний суд
Справа №288/375/22 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія ст.ст. 122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі за участю секретаря Кошиль О.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце роботи: не працює,

встановила:

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП - закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Визнано ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 496 гривні 20 копійок.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 10 лютого 2022 року о 14.02 в с. Почуйки по вулиці Миру, Житомирської області керував ТЗ АЗЛК-21412 д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився як на місці зупинки ТЗ так і в медичному закладі. Чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 10 лютого 2022 року о 14.02 в с. Почуйки по вулиці Миру, Житомирської області керуючи ТЗ АЗЛК -21412 д. н. з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з електропорою та залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 10 лютого 2022 року о 14.02 в с. Почуйки по вулиці Миру, Житомирської області керуючи ТЗ АЗЛК -21412 д. н. з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок чого нанесено матеріальні збитки. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження Вказаним ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду є незаконною та необгорунтованою, оскільки не відповідає реальним обставинам справи. Матеріали справи не мають жодних об`єктивних доказів його провини. Суд явно і демонстративно проігнорував очевидні факти в справі, які явно вказують на відсутність складу правопорушення, на недоведеність звинувачень на критичні помилки поліції, на відсутність якихось доказів провини, складу порушень.

Має місце обвинувальний ухил суду, робота на звинувачення. Виходячи зі змісту постанови фактично справа не розглядалася, замість цього суд підійшов до виготовлення постанови формально, вона не мотивована і явно не відповідає реальним обставинам справи та наявним доказам (яких немає...), фактично наведені лише нормативні акти.

Апелянт вказує, що насправді машиною керував на момент ДТП не він . Полісмени це не спростували (попре обіцянки про наявність відео). Суддя також заявляє в постанові голослівно, що він керував автівкою. Час порушення не встановлений взагалі. Доказів його винуватості немає. Також стверджує, що він не заперечував в суді першої інстанції, що пив пиво зі знайомими хлопцями в тому ж будинку, де його знайшли полісмени, після чого заснув, а прокинувся від шуму, коли прийшла поліція. Знайомий сказав, що сталося ДТП з його авто. Водій, не знає хто то був - просто знайшов ключі у «бардаку» та поїхав, скоїв ДТП, та утік одразу ж. Далі все, що відбувалося, зафіксовано на відео. Вважає, що мав місце угон його ватомобіля.

Вказує, що на відео полісменів зафіксовано, як знайомий йому каже, що сталося ДТП, «машина у мотлох». При цьому є незрозумілим, як поліцейські встановили час ДТП - 14.02. При цьому йому заявляли, що є багато свідків керування автомоіблем саме ним, однак жодного свідка так в подальшому і не появилося, в матеріалах справи жодного свідчення немає.

Тобто ДТП сталося під керуванням невідомого (на відео це говорить неодноразово. Наприклад час відео 16:04.) Стверджує, що доказів керування автомобілеи нема, часу події не встановлено, при оформленні протоколу не залучалися свідки, що явно видно з протоколу. За новим законом (з 17.03.21, ст.266 КУпАП) відсутність свідків допускається лише при огляді та при фіксуванні огляду на відео. Про відмову від огляду - змін не було.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної та просив її задовольнити. Надав пояснення аналогічні тим, що містяться в його апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, переглянувши відеозапис з бодікамери поліцейських та дослідивши інші наявні в справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до помолкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень.

Так з постанови суду слідує, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачентх 122-4, 124 ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 199095 від 10 лютого 2022 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП; -протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228422 від 10 лютого 2022 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого статтею 122-4 КУпАП; -протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228421 від 10 лютого 2022 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого статтею 124 КУпАП; -схемою місця ДТП від 10 лютого 2022 року; -рапорт інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області від 11 лютого 2022 року; -відеодиском.

Однак погодитися з такими висновками суду апеляційний суд не може з огляду на наступне.

З матерілів справи вбачається, що доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП фактично є лише протоколи від 10 лютого 2022 року, в яких зазначено, що вказані правопррушення вчинені ОСОБА_2 ; схема місця ДТП від 10 лютого 2022 року; -рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області від 11 лютого 2022 року, які були складені працівниками поліції за відсутності ОСОБА_1 та самі по собі без наявності інших достатніх та допустимих доказів не можуть свідчити про вчинення вказаних правопрушень саме ОСОБА_1 . При цьому матеріали справи не містять жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, в тому числі і під час ДТП.

Крім того відео з місця події розпочинається з того, як працівники поліції оглядають автомобіль, в якому нікого немає, та продовжене за місцем проживання ОСОБА_1 у присутності його приятелів, які вказали, що ОСОБА_1 весь час був з ними вдома, а автомобілем користується багато людей, зокрема чоловік на прізвиського « ОСОБА_3 ». Сам ОСОБА_1 на протязі усього спілкування з ним та оформлення відповідних процесуальних документів категорично заперечував керування ним автомобілем.

Таким чином в матеріалах справи відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушень передбачених ст.122-4, 124 КУпАП, а тому висновок суду про доведеність його винуватості за вказаними статтями КУпАП є помилковими.

При цьому також помилковими є також висновки суду щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як зазначено вище в даній постанові, до протоколу за ч.1 ст. 130 КупАП працівниками поліції, які його складали не надано жодного доказу керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому самого фактів вживання алкогольних напоїв та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що не заперечується і самим ОСОБА_1 , явно недостатньо для визнання його винним у вчиненні даного правопорушення з огляду на наведені вище обставини не доведено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем.

Так, згідно оскаржуваної постанови суду вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться тими ж самими доказами що й за ст.122-4, 124 КУпАП.

Однак, як вже зазначалося вище вказані докази, на думку апеляційного суду не доводять самої події такого правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів такого керування ОСОБА_1 автомобілем та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. Натомість ОСОБА_1 із самого початку притримувався версії про те, що не керував автомобілем, а його автомобілем керувала можливо інша особа. В матеріалах справи відсутній відеозапис з відеореєстратора автомобіля поліцейських, який би міг підтвердити чи спростувати як керування ОСОБА_1 автомобілем, так і інші обставини, зокрема вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Жодним доказом зазначені заперечення ОСОБА_1 працівниками поліції в порушення вимог ч.2 ст. 251 КУпАП не спростовано, не надано таких доказів і в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того не надано доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушень саме о 14.02. 10 лютого 2022 р., як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які зі слів працівників поліції наче б то були очевидцями подій вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди, та які зателефонували до поліції з повідомлення про вказані обставини, як не надано і відповідно рапорту про прийняття такої заяви та її відповідної реєстрації. Жодного такого свідка не було допитано також і в суді першої інстанції. В матеріалах справи взагалі відсутні посилання на даних свідків в тому числі в рапорті працівника поліції.

Отже надані працівниками поліції до протоклів про адміністративні правопорушення докази не спростовують поза розумним сумнівом пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував вказаним автомобілем та не вчиняв жодного з вказаних правопорушень. Версія ОСОБА_1 щодо можливого керування автомобілем іншою особою працівниками поліції не перевірялась, при здійснення висновків про керування автобмобілем саме ОСОБА_4 вони обмежилися лише фактом наявності в автомобілі на місці ДТП документів на ім`я ОСОБА_1 , що на думку апеляційного суду не може однозхначно свідчити про керування саме ним автомобілем під час ДТП, в тому числі і в стані алкогольного сп`яніння.

Доведеність обставин правопорушення, в тому числі і факту керування ОСОБА_4 автомобілем, викликає обгрунтовані сумніви, що повинно бути враховано на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, версію особи, що притягається до адміністративної відповідальності належним чином не перевірив, належної оцінки доказам в справі на надав, своїх мотивів в постанові не навів, обмежившись лише констатацією наявності відповідних доказів та зазначенням нрмативних актів, якими він вважав за необхідне керуватися, та прийшов до передчасного висновку про доведеність обставин правопорушень та винуватості ОСОБА_1 зібраними працівниками поліції у відповідності до положень ч.2 ст. 251 КУпАП доказами.

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводи свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як то передбачено ч.2 ст.251 КУпАП, і суд, розглядачи матеріали адміністративної справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен прийти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене в даному випадку надані до протоколу докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за обставин, зазначених в протоколах, а тому усі сумніви повинні бути віднесені на його користь у відповідності до положень ст.7 КупАП та ст. 62 Конституції України. Постанова суду не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

За таких обставин доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4,124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.ст.122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі закритина на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: