Спарва№ 308/4300/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., за участі представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Дудурич І.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 238537 складеного 16.03.2022 року вбачається, що о 17 год. 15 хв. ОСОБА_1 в м. Чоп по вул. Прикордонників, керував транспортним засобом марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився приладом Drager (результат тесту 1, 8 %), порушивши вимоги п. 2.9а ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Дудурич І.В. вину в інкримінованому його підзахисному адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУПАП. Натомість вказав на те, що 16.03.2022 року у нього виникла конфліктна ситуація з невідомими особами, що завдали йому тілесних ушкоджень. У зв`язку з цими подіями за його заявою було відкрито досудове розслідування кримінального провадження № 0000132 за ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується наданою стороною захисту копією Витягу з ЄРДР. Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції були викликані виключно у зв`язку з виниклою конфліктною ситуацією з невідомими особами. На підтвердження своєї правової позиції захисник просив викликати очевидців вказаних подій, зокрема ОСОБА_2 , Працівників ТОВ «АВЕ», що здійснювали в той період прибирання двору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 для їх допиту в якості свідків. Крім того адвокат Дудурич І.В. надав суду копії письмових пояснень, які він відібрав від свідків та просив їх долучити до матеріалів справи в якості доказів. Просив суд закрити провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 238537 складеного 16.03.2022 року. ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що він в м. Чоп по вул. Прикордонників керував транспортним засобом марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 366 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно із роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Судом досліджено долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапис та встановлено, що такий не містить жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом вказаного у протоколі транспортного засобу та керував ним в стані алкогольного сп`яніння. На вказаному відеозаписі міститься виключно інформація про конфліктну ситуацію після приїзду працівників поліції.

Так, суддя звертає увагу на те, що вказані в протоколі свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 засвідчили обставини огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Стороною захисту в даному випадку не заперечується сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Однак заперечується факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З метою з`ясування всіх обставин справи судом у передбаченому законом порядку було викликано свідків, що вказані у протоколі та свідків сторони захисту, однак такі не з`явились у судове засідання, причина неявки суду невідома.

Суд, надавши оцінку копіям письмових пояснень свідків, що відібрані стороною захисту, приходить до переконання, що такі не можуть вважатися належними доказами у даній справі, оскільки вказані особи не були допитані в судовому засіданні, тобто не були безпосередньо досліджені судом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої встатті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі вищенаведеного, оцінивши всі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

За таких обставин провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 245, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду