Провадження № 3/557/594/2022
Справа № 557/927/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ПАТ «Рівнегаз» смт. Гоща

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 225934 від 21.07.2022 року, у цей же день близько 17 год. 20 хв. у АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 відносно громадянки ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою, кричав, чим порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав і пояснив, що 21.07.2022 чоловік сестри повідомив, що та перебуває у нетверезому стані і попросив його прийти. Коли він прийшов до господарства сестри, між ним та сестрою, виникла невелика суперечка, оскільки , як вона зауважила «він вчив її жити». Вони розмовляли на підвищених тонах, але будь якої шкоди психічному здоров`ю потерпілої не завдавав, її не ображав, але та, будучи у стані сп`яніння, зателефонувала на «102».

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність завчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Визначення поняття «домашнє насильство» закріплено у пункті 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

У протоколі про адміністративне правопорушення не повно викладено суть порушення-а саме не зазначено, чи перебувають потерпіла та ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 у родинних зв`язках між собою та ступінь їх родинних зв`язків, відповідно неможливо визначити, чи входять вони до кола осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, встановленого частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

У відповідності дост.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов`язку на суд чинним законодавством не передбачено.

Крім того, ОСОБА_1 заперечує вчинення будь яких з означених у диспозиції ст.173-2 КУпАП дій фізичного, психічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути завдана шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілої.

Матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 складаються із протоколу про адміністративне , рапорту про реєстрацію події, письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 21.07.2022 року.

Суддею встановлено, що 21.07.2022 року ОСОБА_2 звернулась до ВП №5 Рівненського РУП з повідомленням про вчинення ОСОБА_3 щодо неї домашнього насильства, що підтверджується даними реєстрації повідомлення останньої 21.07.2022 року відділом поліції.

Того ж числа щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як доказ не є беззаперечним та допустимим, який би свідчив про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки викладені в протоколі обставини фактично ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_2 , які з огляду на невизнання ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, та відсутності інших належних та допустимих доказів у розумінні ст. 251 КУпАП винуватості останнього, не можуть беззаперечно свідчити, що діяннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої

За таких обставин, встановлюючи у відповідності до ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, відсутні.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2 ч. 2, 247, 264, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя П.В.Тишкун