Справа № 366/1365/22
Провадження № 3/366/1118/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

05.09.2022 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 283833 від 02.09.2022 року:

02.09.2022 року о 14 год. 10 хв. на території Київської області було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом медичного огляду № 394 на вміст алкогольного сп`яніння від 02.09.2022 року (1,8 проміле) на приладі «АЛКОДОР». Таким чином військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. ОСОБА_1 проживає у Львівській області, а на теперішній час виконує службові обов`язки на території Київської області.

У протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документах відсутні будь-які контактні номери телефонів як військовослужбовця, так і особи, яка складала та направляла справу про адміністративне правопорушення до суду, що в свою чергу не дає можливості належним чином повідомити про дату та час судового засідання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Це свідчить про неналежне оформлення матеріалів цієї справи та направлення її до суду, а також позбавляє можливості ОСОБА_1 як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Суддя звертає увагу, що направляти повістки про виклик за місцем проживання ОСОБА_1 очевидно є недоцільним, оскільки останній виконує службові обов`язки в період воєнного стану на території іншої, від свого місця проживання області, а тому, не отримає повістки про виклик в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суддя приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 02.09.2022 року № 394.

Згідно цього протоколу, ОСОБА_1 доставлений для огляду о 14 год. 00 хв. 02.09.2022 року. Також з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 проходив двічі огляд на стан алкогольного сп`яніння: о 14 год. 00 хв., результат якого склав 1,8%; о 14 год. 20 хв., результат якого склав 1,6%.

Суддя звертає увагу, що цей протокол складено в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», яка знаходиться в смт. Іванків. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявлено в населеному пункті на території Київської області (населений пункт не зазначається для забезпечення безпеки військовослужбовців), який розташований від Іванківської ЦРЛ на відстані, більшій як 50 км.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та протокол медичного огляду, стає взагалі незрозумілим відображення суті адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявлено о 14 год. 10 хв. на території Київської області, тоді як на огляд в лікарню від доставлений о 14 год. 00 хв., що є неможливим з точки зору формальної логіки, та свідчить про невідповідність зазначеним відомостям по суті вчинення адміністративного правопорушення та фактичним обставинам справи.

Також є незрозумілим, навіть з урахуванням того, що огляд на стан сп`яніння в лікарні був завершений о 14 год. 20 хв. (що відповідає відомостям як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в протоколі КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ»), а військовослужбовець був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння о 14 год. 10 хв., яким чином військовослужбовця за 10 хв. було доставлено до лікарні з населеного пункту, який знаходиться на відстані більш як 50 км. від неї.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на приладі «АЛКОДОР», тоді як згідно протоколу медичного огляду, прилад мав назву «Алкофор».

Слід зазначити, що оформлення матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення не дає можливості викликати в судове засідання ОСОБА_1 , а відповідно останній не може скористуватись наданими йому правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП в судовому засіданні, що є недопустимим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 172-20, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян