ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/977/22 Справа № 199/2187/22 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 25.04.2022 о 00:08 годині в м. Дніпрі на вул. Визволення, 65, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundaі», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру співробітника поліції, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 04.08.2022, поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що повістку про виклик до суду він не отримував та справа була розглянута без його участі, тоді як копію постанови він отримав лише 26.07.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що суд, перевіряючи докази у справі та визнаючи його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надав належної оцінки тим обставинам, що факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння не підтверджується жодним доказом у справі, оскільки автомобілем керувала його дружина та на момент приїзду працівників поліції транспортний засіб знаходився у нерухомому стані, що виключає відповідальність апелянта у справі, як суб"єкта правопорушення, що йому закидається. Враховуючи зазначені обставини, на думку апелянта, будь-яких підстав, для проходження ним огляду на стан алкогольного сп"яніння не було, тому він і відмовився на вимогу працівника поліції від проходження такого огляду, внаслідок чого на нього безпідставно було складено протокол, відомості в якому не відповідають фактичним обставинам справи. З огляду на викладене, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги, свідка ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справа у суді першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 та будь-якого підтвердження того, що постанова була ним отримана вчасно, матеріали провадження не містять, в той час, як зі змістом постанови він ознайомився лише 26.07.2022. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що, з метою доступу до правосуддя, його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, й належним чином не з`ясував обставини справи, а викладені в постанові висновки суду не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться в провину ОСОБА_1 полягає, зокрема у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, а правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 та наявності в його діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд поклав в основу свого рішення зібрані у справі письмові докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 060471 від 25.04.2022; письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який вказував на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції, яким підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

З такими висновками суду, апеляційний суд погодитись не може, оскільки зазначені вище докази, у своїй сукупності, не можуть беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі, та відповідно підтвердити наявність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 наголошував на тому, що він транспортним засобом не керував, а до місця, де на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, його довезла жінка ОСОБА_2 , яка може підтвердити ці обставини.

Разом з цим, з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що після приїзду працівників поліції на місце їх виклику, водій за кермом автомобіля, який стояв на місці біля паркану та не рухався, був відсутній, в той час як на вимогу інспектора поліції, ОСОБА_1 вийшов з заднього пасажирського сидіння та повідомив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що вимагав інспектор, знаходиться у його жінки, яка й керувала транспортним засобом.

При цьому, працівником поліції, після отримання поясненнь ОСОБА_1 , які наявність його вини у вчиненому не доводять, будь - яких заходів, спрямованих на з"ясування та встановлення фактичних обставин справи зроблено не було, при цьому, він обмежився лише складанням протоколу, чому суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Водночас, під час апеляційного розгляду судом, за клопотанням ОСОБА_1 була допитана як свідок ОСОБА_2 , яка підтвердила свідчення апелянта про керуванням саме нею транспортним засобом до приїзду працівників поліції, тоді як ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні.

Ці пояснення свідка ОСОБА_2 та апелянта, наявними у справі доказами, не спростовуються.

Що стосується посиланння суду першої інстанції на покази свідка ОСОБА_3 на підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд апеляційної інстанції не може погодитись с таким висновком суду, оскільки цього свідка безпосередньо судом не допитано, а письмовими поясненнями цього свідка факт керуванння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується.

Отже, з огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність будь - яких доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема автомобілем «Hyundaі», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і під час апеляційного перегляду справи такі встановлені також не були, а суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надав та безпідставно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 такої ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як "керування транспортним засобом".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не було доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко