КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/1656/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Черноуза Богдана Івановича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року в складі судді Єсауленко М. В., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

07.06.2022 захисник ОСОБА_1 - адвокат Черноуз Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року, посилаючись на ті підстави, що вони не були повідомлені про судове засідання, в якому розглядалась дана справа, що позбавило особу права взяти в ньому участь та надати пояснення.

Вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено вини ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення. З наданого відео вбачається, що ОСОБА_1 пояснював, що не за кермом, не був водієм, проте це було проігноровано. Очевидець події ОСОБА_2 не був опитаний працівниками поліції, не дивлячись на те, що знаходився на місці події та давав пояснення. Справжній водій автомобіля Subaru Forester, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 також не був опитаний поліцейськими. За твердженнями ОСОБА_1 , будь-яких документів на місці події поліцейськими складено не було, останні відзняли відео і поїхали у невідомому напрямку. Стан сп`яніння ОСОБА_1 не встановлювався.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Черноуз Б. І. апеляційну скаргу підтримали та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що 25.11.2021 він, водій ОСОБА_3 та власник автомобіля ОСОБА_2 зупинились на паркувальному місці біля магазину по вул. В. Кільцева, 4 в м. Києві. ОСОБА_3 , який керував автомобілем Subaru Forester, н.з. НОМЕР_1 , пішов в туалет. Він з ОСОБА_2 залишались на парковці. Стояли 15-20 хвилин. Під`їхала поліцейська машина. Поліцейський побачив його біля машини та сказав, що він був водієм. На його пояснення, що він не був водієм, поліцейський не реагував. Поліція через 10 хвилин поїхала. Через деякий час повернувся водій.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини першої ст. 130 КУпАП України передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння може стосуватися не будь-якої особи, яка знаходиться в транспортному засобі або біля нього, а лише водія, який керував цим транспортним засобам.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 був особою, яка керувала транспортним засобом в момент його зупинки.

Зі складеного інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Трип`ядька В. А. протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №011629 вбачається, що ОСОБА_1 25.11.2021 о 02 год.10 хв. по Кільцевій дорозі, 1 в м. Києві керував автомобілем Subaru Forester, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, вказаний протокол не може бути визнано беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки наявна в ньому інформація не підтверджена іншими засобами доказування.

Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що в момент виявлення працівниками поліції транспортного засобу Subaru Forester, н.з. НОМЕР_1 , останній знаходився в нерухомому стані, з відкритими дверима, біля автомобіля зі сторони переднього пасажирського сидіння стояв ОСОБА_1 . Після того, як до нього підійшов працівник поліції, останній неодноразово пояснював, що він не був водієм, водій зараз підійде. Вказані обставини підтвердила особа, яка знаходилася біля автомобіля, та пояснювала, що вони чекають водія, він йому вже зателефонував, спитав, куди він пішов. Казав, що водій зараз підійде, вони чекають водія.

Вказані пояснення залишені працівниками поліції без уваги.

Висновок суду першої інстанції про те, що з нагрудної камери поліцейського вбачаються обставини, при яких був зупинений водій ОСОБА_1 , не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки з переглянутого відеозапису встановлено, що момент зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 зафіксований не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 25.11.2021 саме він був за кермом автомобіля Subaru Forester, н.з. НОМЕР_1 . По дорозі йому стало погано. Він зупинився та пішов в кущі. Був відсутній хвилин 20-30. Коли повернувся, біля машини працівників поліції вже не було. Він сів за кермо, проїхав до зупинки, залишив авто, віддав ключі власнику автомобіля ОСОБА_2 , сів в таксі і поїхав додому.

Судом також встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови, серія ЕАО №5070446, винесеної інспектором патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Голиншаком П. М., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП за те, що він о 02.42 год. в с. С. Борщагівка/ вулиця Соборна (Леніна), 1 керував ТЗ Subaru Forester, н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом. Від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився.

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, вказану постанову було складено без його відома та без його участі. Про її винесення йому нічого відомо не було.

З огляду на те, що обставини, які зафіксовані в даній постанові, мали місце за іншою адресою та після того, як відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, остання також не є належним доказом по справі.

Виклик працівників поліції, які складали протокол та постанову про адміністративні правопорушення, до апеляційного суду в судове засідання на 22.07.2022 о 09.30 год. для надання пояснень, який було отримано Управлінням патрульної поліції у місті Києві 14.07.2022, залишено без уваги.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21 січня 2020 року ( справа №754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з самого початку стверджував, що не є водієм автомобіля, за його кермом не перебував, він чекає на водія, який вийшов та невдовзі повинен повернутися.

Висновок суду першої інстанції про доведеність тієї обставини, що водій ОСОБА_1 був зупинений та за встановлених ознак алкогольного сп`яніння відмовся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на фактичні дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та переглянутому відеозаписі з місця подій є необґрунтованим, оскільки наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності не доводять "поза розумним сумнівом" вину вказаної особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення та не спростовують його твердження про те, що він транспортним засобом, який знаходився на стоянці біля магазину, не керував.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Керуючись ст. 247, 284, 294 КУпАП апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Черноуза Богдана Івановичазадовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк