Справа № 199/4863/22
ПОСТАНОВА

іменем України

12.09.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпро, громадянина України, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.06.2022 приблизно о 22-40 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 131М, у приміщенні магазину «АТБ Маркет» здійснив дрібне викрадення майна на суму 184,00 гривні, а саме: викрав напій «Рево», напій «Оболонь «Бренді-Кола», коньяк «Шабо» 250 мл.

ОСОБА_1 не з`явився до суду, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Судові засідання неодноразово відкладались для виклику правопорушника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилась в судове засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №090707 від 27.06.2022; протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення від 27.06.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; довідкою про вартість від 27.06.2022.

Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винен у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, суд враховує характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, який не з`явився до суду, вважає за можливе обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке повинно бути достатнім для виправлення порушника і попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів від дня винесення постанови.

Суддя І.В. Дяченко