Провадження № 33/801/636/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,2 грн.

20 липня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив поновити строк на апеляційне оскарження і скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення мотивована заявником тим, що 21 грудня 2021 року він отримав травму та тривалий час не міг вільно пересуватись.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з дня отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Як слідує з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 винесена судом 20 квітня 2022 року. Заявник був присутній у судовому засіданні та був ознайомлений зі змістом постанови того ж дня, що підтверджується розпискою останнього, наявною в матеріалах справи (а. с. 34).

Апеляційну скаргу заявник подав 20 липня 2022 року, про що свідчить реєстраційний штамп суду (а. с. 39). Тобто після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження заявник указує те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення йому копії постанови, а також, що за станом здоров`я він тривалий час не міг пересуватись у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу не міг пересуватись за станом здоров`я у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно звернутись за правовою допомогою та реалізувати своє право на апеляційне оскарження, є необґрунтованими, оскільки згідно наявної в матеріалах справи виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого травматологічного відділення № 15495 КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_1 був госпіталізований до медичного закладу у період з 21 грудня 2021 року по 29 грудня 2021 року.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, заявник був присутній у судовому засіданні 20 квітня 2022 року при розгляді справи, а відтак достовірно знав про накладення на нього адміністративного стягнення, при цьому ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови, що підтверджується його розпискою.

Заявник не був позбавлений можності своєчасно подати апеляційну скаргу засобами поштового або електронного зв`язку, що виключає потребу безпосередньої явки до суду.

Апеляційний суд не приймає до уваги наведені вище підстави, оскільки заявник не навів обставин, які перебувають у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали подати апеляційну скаргу у строк визначений частиною 2 статті 294 КУпАП.

Таким чином, причини пропуску строку на апеляційне оскарження указані ОСОБА_1 є неповажними.

Законом передбачено, що пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновлюється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, в якому повинні бути викладені обставини, що слугували б поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).

Беручи до уваги, що з дня прийняття постанови суду першої інстанції минув тривалий строк, зважаючи на причини, якими заявник обґрунтовує поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

Оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, не навів поважних причин пропуску цього строку, то суд вважає, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький