КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4274/22
Провадження № 33/824/2042/2022
Головуючий в суді першої інстанції: Омельченко М.М.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, притягнутої
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Кубрака О.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 27 травня 2022 року о 21 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta» з номерним знаком НОМЕР_1 , по вул. Білогородській, 11 в с. Святопетрівське Бучанського району Київської області з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано на відеозаписі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що непогоджується з постановою суду першої інстанції у зв`язку з недотриманням норм процесуального та матеріального права, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не вказано від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 .

Крім того, зазначає, що у матеріалах справи відсутні дані про те, що йому була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення.

Також вважає, що огляд проведено без участі двох свідків, при цьому суд не міг посилатись на наявний в матеріалах справи відеозапис, оскільки в протоколі в графі «до протоколу додаються» відсутня вказівка на такий відеозапис.

ОСОБА_1 зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом ще й тому, що відеозапис не вівся безперервно.

Апелянт звертає увагу на те, що у нього не було ознак сп`яніння, що зазначені у протоколі, що підтверджується відеозаписом.

Поряд з цим, ОСОБА_1 вказує на те, що працівниками поліції йому не було вручене направлення на огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що його транспортний засіб був зупинений без будь-якої причини, оскільки жодних правил дорожнього руху він не порушував.

Також ОСОБА_1 зазначає про те, що працівниками поліції йому не було роз`яснено його прав та обов`язків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кубрака О.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону повною мірою не дотримався, у зв`язку з чим постановив рішення, яке не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції апелянт зазначає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не зазначено від якого саме огляду він відмовився.

Такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065762 від 27 травня 2022 року вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, тому є очевидним, що він повинен був пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння.

Безпідставними апеляційний суд вважає також доводи ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про вручення йому примірника такого протоколу, оскільки така відмітка наявна, а саме у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив що: із змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні.

Крім того, у протоколі міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній також засвідчив своїм підписом.

Щодо відсутності у протоколі в графі «до протоколу додаються» відмітки про долучення відеозапису, то дана обставина жодним чином не впливає на допустимість долученого до протоколу відеозапису.

Доводи апеляційної скарги про те що відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських є неналежним доказом, оскільки відеозапис не вівся безперервно, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки законодавцем не встановлено вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи повного безперервного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та їх обсягу.

При цьому зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського слід вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки ОСОБА_1 не було надано суду інших вагомих доказів, які б ставили під сумнів даний доказ.

Поряд з цим, апелянт зазначає про те, що у нього не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства хорони здоров'я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином, повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений лише працівник поліції, а тому виявлення працівниками поліції ознак сп`яніння, навіть якщо вони обумовлені певними фізичними особливостями особи, є достатньою підставою для проведення огляду на стан сп`яніння.

Дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд мотивував своє рішення тим, що останній у встановленому ст. 266 КУпАП порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Апеляційним судом було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис, із якого вбачається, що ОСОБА_1 непогоджується з тим, що у нього є ознаки сп`яніння, повідомляє, що не вживав наркотичних засобів напередодні та зазначає, що готовий їхати до найближчого медичного закладу для проходження огляду, однак працівник поліції неодноразово повідомляє ОСОБА_1 , що якщо останній вживав протягом останнього місяця наркотичні засоби, то результат проходження огляду в будь-якому разі буде позитивним, однак додатково він буде поставлений на облік осіб, які вживають наркотичні речовини, що значно ускладнить його життя в подальшому.

Таким чином, повідомивши ОСОБА_1 такий порядок проходження огляду, а також те, що тест буде в будь-якому разі позитивним, за умови вживання протягом місяця наркотичних речовин, та що його поставлять на облік осіб, які вживають наркотичні речовини, працівник поліції фактично створив ОСОБА_1 такі умови, за яких для нього оптимальним рішенням була відмова від проходження огляду.

В той же час, після того, як ОСОБА_1 погодився на проходження огляду, поліцейський повинен був доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також пояснити водію, що у разі, якщо тест на стан наркотичного сп`яніння покаже негативний результат, протокол про порушення ним ст. 130 КУпАП складений не буде.

На зазначені обставини суд не звернув уваги та не перевірив чи було дотримано працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням, наявні в матеріалах справи докази не можуть бути використані для висновку про винуватість ОСОБА_1 , а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун