головуючий у суді І інстанції Сазонова М.Г.
провадження № 33/824/1765/2022
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що водій ОСОБА_1 о 23 год. 35 хв. 17 вересня 2021 року за адресою: вул. В. Сосюри, буд. 3/2, м. Київ, керував транспортним засобом марки «Audi», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу (газоаналізатора) «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. За результатами тесту № 2849 проба позитивна - 1,55 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події, а саме: керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що у матеріалах справи знаходяться два відеозаписи з нагрудної камери представників патрульної поліції. Відеозаписом не зафіксовано зупинку транспортного засобу та перебування ОСОБА_1 за кермом. З відеозапису вбачається, що дівчина стверджувала про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його права та наслідки відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі, право не свідчити проти себе, право скористатись юридичною допомогою. Матеріали справи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року, він не мав змоги скористатися своїм правом на апеляційне оскарження.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 16 лютого 2022 року.

Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 28 лютого 2022 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан, який продовжено до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

02 березня 2022 року Рада суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, в яких зазначено, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Враховуючи викладене, строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що у дату та час, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, належним йому транспортним засобом керувала дівчина, з якою він познайомився того ж дня у кафе, ім`я та прізвище якої він не пам`ятає, але якщо апеляційний суд надасть йому достатньо часу, він може забезпечити її явку до суду для підтвердження його слів. Також ОСОБА_1 висловив сумніви у показах свідка ОСОБА_2 , у присутності якого він проходив огляд на стан сп`яніння, посилаючись на те, що ОСОБА_2 притягався до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК України, на підтвердження чого ОСОБА_1 надав апеляційному суду довідку від 18 липня 2022 року, видану Громадською організацією «Захист Українського Народу».

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху визначено, що керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

відеоматеріал (а.с. 6);

письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про те, що 17 вересня 2021 року о 23:40 год. у їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат становив - 1,55 ‰ (а.с. 5);

розписка ОСОБА_4 від 17 вересня 2021 року, згідно з якою останній зобов`язався доставити транспортний засіб «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на паркувальний майданчик за адресою: вул. І. Сергієнка, Ѕ, м. Київ (а.с. 4);

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 .

Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що він допустив порушення ПДР та рухався без увімкненого світла у темну пору доби (00:16 сек.), просять надати документи для перевірки. ОСОБА_1 заперечує, що керував транспортним засобом, каже, що відсутня фіксація порушення. Працівники поліції демонструють ОСОБА_1 відеозапис (00:48 сек.). Після чого ОСОБА_1 , звертаючись до поліцейських каже: «Там даже не видно, что я світло не включил» (02:24 сек). При цьому, дівчина, яка весь час на відео знаходилася поруч із ОСОБА_1 , зазначає, що він просто припаркував чуже авто (00:45 сек.).

На відеозапису зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора у присутності двох свідків. У цей час ОСОБА_1 продовжував наполягати на тому що не керував автомобілем (00:39 сек.), питав про підстави для проведення огляду, однак погодився його пройти. Після того, як поліцейські знайшли свідків, повідомляють останнім виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Зазначають, що ОСОБА_1 було продемонстровано відеозапис вчиненого правопорушення, роз`яснюють суть та процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, яким чином необхідно видихати повітря, допустиму норму показників вмісту алкоголю. Проводять забір повітря та оголошують результат - 1,55 ‰. Повідомляють, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом без увімкненого світла фар в темну пору доби. Свідок ОСОБА_2 під час складання документів повідомляє поліцейському, що увесь цей час знаходився в авто неподалік та бачив, як з авто виходив саме ОСОБА_1 (07:30 сек.).

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції у судовому засіданні 16 лютого 2022 року допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив суду, що особисто бачив, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та виходив після зупинки з водійського місця.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо недостовірності показів свідка ОСОБА_2 з посиланням на його нібито притягнення до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК України, на підтвердження чого апелянтом надано довідку, видано громадською організацією.

Крім того, станом на сьогоднішній день відсутні не тільки обвинувальні вироки за статтею 384 КК України щодо нібито завідомо неправдивих показань свідка у межах цієї справи, а й кримінальні провадження щодо вказаних подій.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази керування транспортним засобом не ОСОБА_1 , а невідомою дівчиною, на що посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених частинами 1, 2 статті 6 Європейської Конвенції з прав людини.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи, зокрема відеозаписом та показами свідка ОСОБА_2 , допустимість та достовірність яких не викликає в апеляційного суду сумнівів.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення або його події не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова