ПОСТАНОВА

Іменем України

25.03.2022 Справа №607/3312/22

Провадження № 3/607/1965/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , непрацюючого, особи, яка має інвалідність 3 групи,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

23.02.2022 на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 733598 від 10.02.2022 вбачається, що 12.01.2022 о 16 год. 03 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання на АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , 1965 року народження, під час якого обзивав останнього нецензурною лайкою, чинив моральний та психологічний тиск.

Дії ОСОБА_1 органом Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватим себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Зазначив, що дійсно 12.01.2022 між ним та його батьком виник словесний конфлікт, під час якого він висловлювався нецензурною лайкою відносно свого батька. Станом на даний час він примирився із батьком та щиро шкодує про вчинене.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 , пояснив, що дійсно між ним та його сином 12.01.2022 виник певний конфлікт. Зазначив, що станом на даний час він примирився із сином. Вказав, що з 12.01.2022 між ним та сином не виникало більше жодних конфліктів. Також зазначив, що при необхідності син матеріально йому допомагає, а також бере участь у веденні спільного господарства. Просив закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Так, суддею встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 12.01.2022 о 16 год. 03 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання на АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 .

Крім визнання вини ОСОБА_1 , факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 733598 від 10.02.2022; рапортом чергового чергової частини ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 12.01.2022; заявою ОСОБА_2 від 12.01.2022; відезаписом, який долучений до матеріалів справи; поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь психологічного характеру (образи), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Разом з тим відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суддя також приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, на даний час вже примирився з потерпілим, обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні. Крім цього, суддя приймає до уваги той факт, що за своїм характером та наслідками вчинене ОСОБА_1 правопорушення не завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілого та останній сам просив суд закрити провадження у справі, а тому доходить висновку, що вказане правопорушення не являє великої суспільної небезпеки і є малозначимим.

За таких підстав суддя вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю.

Також суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ст. 22, 284 ч. 2 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 22, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська