ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 Справа №607/17635/22

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079698 від 28 листопада 2022 року вбачається, що «28 листопада 2022 року о 01 год. 30 хв. в м.Тернопіль, вул.Сагайдачного, 14, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz E300, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810, № ARBF-0422 (повірка дійсна до 19 липня 2023 року), на табло якого було зафіксовано результат 0,87 проміле, однак водій з даним результатом був не незгідний, після чого виявив бажання проїхати в найближчий медичний заклад, однак в медичному закладі водій відмовився від проходження огляду. Номер відмови №131, чим порушив вимоги п.2.9а, 12.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.»

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Адвокат Кметик В.С. подав клопотання, згідно якого просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтоване тим, що у протоколі відсутня відмітка про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 передбачених ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що позбавило його право скористатись правовою допомогою адвоката , чим порушено вимоги: ст. 256 , 268 КУпАП, Р-II абз.4 п.2 Наказу МВС №1395 від 07.112015р. З даного приводу служить правова позиція викладена у постанові ВС від 18.02.2020року у справі №524/9827/16, у постанові ВС від 23.06.2021року по справі №953/17324/20, у Постанові ВС від 06.12.2022року по справі №686/9357/21 в яких зазначено, що інспектором поліції не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги адвоката. Також у протоколі інспектор поліції не зазначив даних, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння, які відповідно до Р-I. п.3 Наказу №1452/735 від 09.11.2015року є обов`язковими для їх внесення у протокол. Відповідно до Р-II п.1 Наказу №1452/735 лише при наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський має право проводити огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Згідно абз.1 п.2 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року лише при наявності ознак алкогольного сп`яніння водій підлягає огляду. Крім того, огляд ОСОБА_1 на визначення вмісту алкогольного сп`яніння, проводився в КНП ТМР «ТОМЦСНЗ`ТОР з порушенням вимог КУпАП та Наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015року. За результами обстеження, 28.11.2022року лікар, який обстежував ОСОБА_1 жодних документів на підтвердження відмови ним від медичного огляду в медичному закладі за №131 не виписував, а також до матеріалів справи не долучений. У Розділі III п.16 Наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ( Наказу) - зазначено, що за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( далі-висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток №4), видається висновок на підставі акта медичного огляду. До матеріалів справи не долучено Акт та висновок щодо результатів медичного огляду, який є обов`язковою умовою їх винесення після проведення огляду або його відмови. Відсутність в матеріалах справи акту огляду водія на стан алкогольного спяніння та висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоровя є порушенням встановленої ст.266 КУпАП процедури огляду та тягне за собою недійсність результату огляду. Згідно п.22 Наказу, висновок, щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог цієї інструкції, вважається недійсним. Також при винесенні протоколу порушено права на захист ОСОБА_1 у посиланні на одночасне порушення ним взаємовиключних двох пунктів ПДР України( п.2.5 та п.2.9 а), що свідчить про неконкретність так званого обвинувачення.

Суд дослідивши матеріали адміністративного провадження, приймаючи до уваги письмові заперечення, дійшов наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

Ст. 266 КУпАП визначено процедуру такого огляду, зокрема, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатом огляд проводиться в закладі охорони здоровя. В силу вимог вищезгаданої статті, а також п.4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу. Водій, що відмовився від проведення такого огляду чи не погодився з його результатом направляється поліцейським для проведення відповідного огляду до відповідного закладу охорони здоровя ( ці положення продубльовані у п.6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що передбачено п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року та п.6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року

З долученого до матеріалів справи відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARBL-0422, на табло якого було зафіксовано результат 0,87 проміле, однак водій з результатом був незгідний, після чого водія для проведення огляду було направлено в КНП ТОМЦСНЗ ТОР. У медичному закладі ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Таким чином, на вищевказаному відеозаписі зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення вимог п.2.5 ПДР України, проте, розкриваючи зміст вчиненого ним адміністративного правопорушення посадова особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, вказала у фабулі протоколу на керування водієм у стані алкогольного сп`яніння та фактично одночасне порушення ним вимог п.2.5 (відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння), що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки огляд водія поліцейськими за допомогою технічного приладу, з яким він не погодився, не є доказом того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також слід зазначити, що аналіз норм, які регулюють порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідна сукупність наступних фактів (з призми обставин справи, яка розглядається судом):

1) особа повинна керувати транспортним засобом; 2) у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції; 3) поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків; 4) отримати відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків; 5) поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків; 6) отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз фрагментів відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, проведений судом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі фактів.

Так, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

Також з дослідженого судом відеозапису неможливо встановити чи встановлювалися взагалі у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього. Ознаки алкогольного сп`яніння не зазначені також і у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №079698.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, тому суд ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

Крім того, суд вважає слушними посилання адвоката Кметика В.С. у клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на ту обставину, що огляд ОСОБА_1 на визначення вмісту алкогольного сп`яніння, проводився в КНП ТМР «ТОМЦСНЗ» ТОР з порушенням вимог КУпАП та Наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015року. За результатами обстеження лікар, який обстежував ОСОБА_2 жодних документів на підтвердження відмови ним від медичного огляду в медичному закладі за №131 не виписував, а також до матеріалів справи такий не долучений. У Розділі III п.16 Наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ( Наказу) - зазначено, що за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток №4), видається висновок на підставі акта медичного огляду.

До матеріалів справи не долучено Акт та висновок щодо результатів медичного огляду, який є обов`язковою умовою їх винесення після проведення огляду або його відмови. Відсутність в матеріалах справи акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я є порушенням встановленої ст.266 КУпАП процедури огляду та тягне за собою недійсність результату огляду. Згідно п.22 Наказу, висновок, щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог цієї інструкції, вважається недійсним.

Також суд критично оцінює наявну в матеріалах справи копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6220668 від 28 листопада 2022 року, оскільки вказана копія постанови, за відсутності інших належних доказів, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Долучений рапорт поліцейського взводу №2 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області Янішевського С. від 28 листопада 2022 року, також не може бути взятий судом до уваги в якості доказу, оскільки поліцейський є заінтересованою особою. Так, згідно п. 53 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 року по справі справа №524/5741/16-а, суд зазначив, що наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, при цьому нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

В своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року Європейський суд з прав людини неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, при цьому нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяТ. Я. Багрій