Справа № 740/2103/22 Головуючий у 1 інстанції Шевченко І.М.
Провадження № 33/4823/351/22
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, який працює охоронником ТЦ «Фора»,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягненням судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Як установив суд, 12 липня 2022 року о 23 год. 18 хв. в м. Ніжин по вул. Набережно-Вороб`ївська, на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує на те, що відеозапис виготовлений з порушенням п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджених наказом департаменту патрульної поліції НПУ № 100 від 03 лютого 2016 року, яким передбачено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинно бути записане безперервно.

Наявне у справі відео не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Звернув увагу, що його не було повідомлено про проведення зйомки на «боді-камеру».

Був позбавлений можливості надати свої пояснення і прокоментувати дану обставину у судовому засіданні, тому що судового засідання не було. Йому з адвокатом повідомили про рішення по справі вже в коридорі.

Стверджує, що поводився адекватно без явних ознак алкогольного сп`яніння, що суперечить показникам 1,47 проміле.

Пояснює, що коли його зупинили було вже пізно і темно, він був стомлений після роботи, їхав додому, після зупинки був наляканий і не зовсім розгледів, що показав прилад Драгер, а тому з переляку погодився. Під диктовку поліцейського написав пояснення і все підписав. Йому не було роз`яснено прав. Не видали направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Для проведення огляду за допомогою спеціальних технічних засобів не було залучено свідків.

Проходження огляду проводилося спеціальним технічним засобом, який був розпечатаний, що ставить під сумнів його показники. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Йому не було видано копію протоколу про адміністративне правопорушення та копію акту огляду на стан сп`яніння, що порушило його право на захист.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пулінець Ю. Д. не прибули, повідомлялися про день і час проведення судового засідання, за два тижні до початку розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, чого з поведінки особи та його захисника не вбачається.

Вимога про проведення апеляційного розгляду тільки за участю ОСОБА_1 та його захисника в апеляційній скарзі не ставилася.

Переглянувши відеозаписи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений можливості надати свої пояснення, оскільки судове засідання не проводилося, не відповідають дійсності. У матеріалах справи на аркуші 24, наявний протокол судового засідання, згідно якого участь в судовому засіданні брали як сам ОСОБА_1 , так його захисник адвокат Пулінець Ю. Д., які були присутні під час судового розгляду в суді першої інстанції та надавали пояснення по суті справи.

На відеозапису видно, як автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 , зупинили працівники патрульної поліції. При перевірці документів поліцейський запідозрив водія ОСОБА_1 у вживанні спиртних напоїв, на що останній відповів про вживання безалкогольних спиртних напоїв.

Поліцейський попросив водія дихнути та нахилився у бік водія, після чого пред`явив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 , погодився. Працівник поліції дістав з кейсу алкотестер, з відсіку для нових трубочок дістав трубку, вставив її у пристрій, дочекався характерного сигналу та протягнув пристрій водію при цьому пояснюючи, щоб той дув до клацання. Порушень щодо приготування пристрою до використання на відео не зафіксовано. Працівник поліції правильно пояснив водієві використання пристрою і результат тесту було отримано вже після першої спроби.

Результат тесту виявився позитивним 1,47 проміле, що підтверджується копією чеку (а.с. 2). ОСОБА_1 в поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що вживав безалкогольні напої в кількості 6 пляшок.

Доводи апелянта про те, що він був стомлений, наляканий та не розгледів, що показав прилад «Драгер» і з переляку погодився з його результатами, пояснюються тим, що такому стану сприяв стан алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості.

На відео в момент того, як поліцейський показав та озвучив результати тесту, ОСОБА_1 не виглядав розгубленим чи наляканим. На запитання поліцейського чи бажає він пройти огляд у лікарні, відповів «ні, а навіщо, якщо вже показало, хоча безалкоголку пив».

Поведінка ОСОБА_1 відповідала обстановці, він чітко виконував усі вимоги працівників поліції. Запах алкоголю камера не передає, проте його міг відчути поліцейський, який стояв поряд з водієм, у зв`язку з чим правомірно запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Критика дій поліцейського з приводу не видачі ним направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я є безпредметною з огляду на те, що водій пройшов медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та відмовився пройти додатковий огляд у лікарні, а тому відповідне направлення і не видавалося. Таке направлення видається виключно для лікаря, з метою проведення огляду водія на стан сп`яніння у медичному закладі безоплатно.

Частина 2 ст. 266 КУпАП вимагає присутності двох свідків під час медичного огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. У даному випадку технічний запис наявний.

Огляд на стан сп`яніння повністю записаний на боді-камеру. Необхідності залучати свідків для підтвердження факту медичного огляду, проведеного поліцейськими та показники такого огляду, не було.

Вказаний відеозапис є безперервним та повністю відтворює картину подій того дня, а різниця у часі, яка складає кілька хвилин є не істотною та пояснюється різними записуючими пристроями, на які вівся відеозапис. Ця обставина, а також те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про проведення відеозйомки, жодним чином не виправдовує останнього в інкримінованому йому правопорушенні.

У розділі протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом суду, де стоїть його підпис, після чого записані власноручні його пояснення.

Доводи скарги про те, що поліцейський надиктовував ОСОБА_1 що писати в пояснення до протоколу про адміністративні правопорушення спростовуються тим же відеозаписом. Де чітко видно та чути, як водій спитав поліцейського «що писати?», на що той відповів «пишіть як було», свої пояснення в протоколі ОСОБА_1 записував самостійно без сторонньої допомоги.

ОСОБА_1 стверджує, що йому не було видано копію протоколу про адміністративне правопорушення та копію акту огляду на стан сп`яніння. Проте на спростування даного аргументу у справі відсутня копія цього протоколу, яка у випадку і її невручення або відмови водія її отримувати, була б наявна у справі.

Таким чином, висновки суду про винуватість водія ОСОБА_1 у невиконанні вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні обставин справи та є цілком обґрунтованими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець