Справа № 303/6578/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп..
Згідно постанови, 31 жовтня 2020 року о 02 годині 07 хвилин ОСОБА_1 у місті Мукачево по вулиці І. Зріні, біля будинку № 24, керував транспортним засобом марки «Opel Ascona», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги передбачені п. п. 2.5 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306) і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що його належним чином не було повідомлено про розгляд справи незважаючи на те, що він повідомляв про необхідність залучення адвоката та бажав доводити свою невинуватість. Вказує і на те, що у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували місце його роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо. Стверджує, що місцем роботи не забезпечений, має на утриманні малолітню дитину, займається її вихованням та доглядом. Також зазначає, що під час огляду йому не були роз`яснені права, взагалі не зрозуміло з яких підстав встановлено, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння. Просить постанову скасувати.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , враховуючи положення ст. 294 КУпАП, це не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, місце й час судового засідання, він обізнаний з тим, що у суді апеляційної інстанції розглядається подана особисто ним апеляційна скарга, а також те, що розгляд справи неодноразово відкладався, при цьому від апелянта не надходило жодних клопотань про відкладення судового засідання на інший день чи заяв про розгляд справи за його участі. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299638, 31.10.2020, о 02 год 07 хв, у м. Мукачево, по вул. І. Зріні, неподалік будинку №24, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Ascona», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу окрім іншого убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що його ознайомлено з тим, що справа відносно нього розглядатиметься в Мукачівському міськрайонному суді, зміст протоколу йому відомий, копію процесуального документу отримав, відомості щодо його особи правильні. При цьому, у графі «Пояснення особи» ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від проходження освідування у зв`язку з тим, що поспішає на кордон перетину. У водія тимчасово вилучені документи, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ПК262376.
Відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у своїх поясненнях засвідчили цей факт (а. с. 2, 3).
З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3362835 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять гривень) (а. с. 4).
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення ним на зберігання транспортного засобу марки «Opel Ascona», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці зупинки автомобіля (а. с. 5).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, на відеозаписі чітко відображено, що водія ОСОБА_1 поліцейські зупинили за порушення вимог п.2.1.б. ПДР, і за скоєння правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. У розмові з водієм у поліцейських виникли сумніви щодо його тверезості, оскільки у ОСОБА_1 були очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення координації рухів. На пропозицію поліцейського пройти освідування, водій відмовився у присутності двох свідків, посилаючись на брак часу. Жодних заперечень при складанні протоколу чи свою незгоду щодо його змісту водій не висловлював.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які склали протокол про адміністративне правопорушення та відібрали пояснення у свідків події, були упереджені під час спілкування та при направленні водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту у ході розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що у поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були підстави для обмови особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 у тому, що останній відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.
Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - відсутні, оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд розцінює критично твердження апелянта про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 . Відхиляючи ці доводи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про зміст протоколу про адміністративне правопорушення, окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що справа щодо нього розглядається в Мукачівському міськрайонному суді, що підтверджують подані ним 16.11.2020 та 21.12.2020 заяви про відкладення судового засідання на інший день. ОСОБА_1 місцевий суд неодноразово повідомляв про судовий розгляд шляхом надсилання судових повісток та SMS- повідомлень, однак, з довідок про недоставлення SMS-повідомлень убачається, що абонентом некоректно вказано номер телефону. На переконання апеляційного суду, право на захист ОСОБА_1 не було порушено. Тобто, відхиляючи ці твердження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що місцевим судом була надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист та взяти участь у розгляді справи щодо нього. При цьому, суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей вважає, що своїми правами він скористався на власний розсуд і при цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції діяли всупереч вимогам Інструкції, яка регламентує процедуру проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає непідтвердженими і вважає, що висновки суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення приписів Інструкції є правильними та обґрунтованими.
Відповідно до п. п. 2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у працівників поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу, мав зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення координації рухів. Жодних доказів про те, що поліцейськими були порушені приписи ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції у матеріалах справи немає, відомості про існування таких також відсутні.
Необґрунтованими апеляційний суд визнає твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення свідків, крім того процесуальний документ не містить даних про те, що водію були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. У цьому контексті суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Отже, викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, апеляційний суд враховує те, що необхідні відомості відносно свідків події, а саме їх прізвище та ініціали, а також місце проживання та підписи, - протокол містить, як і дані про те, що особі, відносно якої він складений, роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Отже, доводи апеляційної скарги у частині невідповідності протоколу вимогам закону, - є безпідставні.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог п. 2. 5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення на підставі ст. ст. 33 - 35 КУпАП накладено на нього у межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН