Справа № 699/511/22
Номер провадження № 3/699/470/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 м.Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 15.01.2019, орган, що видав 7417, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, інші дані суду не відомі,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 19.04.2022 серії ААБ № 260299 (далі протокол № 260299).

З протоколу № 260299 вбачається, що 19.04.2022 о 17 год. 40 хв. на автодорозі Т25-24 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_3 , та після скоєння ДТП зі слів вживав алкогольні напої, але від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп`яніння та тесту на алкоголь приладом «Драгер» відмовився у присутності свідка та під відеозапис, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 2.10 є ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, від Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 19.04.2022 серії ААБ № 260298 (далі протокол № 260298).

З протоколу № 260298 вбачається, що 19.04.2022, о 17 год. 40 хв. на автодорозі Т-25-24 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_3 та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем VOLKSWAGEN Transporter н.з. НОМЕР_4 , який рухався в зустрічному напрямку. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було порушено вимоги п. 11.3 ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Під час складення протоколів у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих правопорушеннях за обставин, викладених в адмінматеріалах, визнав частково, щиро розкаявся. Зазначив, що вживав алкогольні напої до того як почав керувати транспортним засобом та вчинив ДТП. Працівники поліції зупинили його поза межами населенного пункту, де відсутні магазини, а з собою в автомобілі алкоголю він не мав, тому не міг вживати алкогольні напої після ДТП При складенні протоколу сказав, що вживав алкоголь після ДТП тому що боявся признатися працівникам поліції у керуванні у стані сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки має тяжко хвору дружину, яка постійно відвідує лікарню, що потребує частих поїздок транспортним засобом. Просив врахувати введений в країні воєнний стан, під час якого наявність права керування може врятувати життя як йому, так і його близьким та рідним.

Суд, дослідивши матеріали справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з вимогами п. 11.3 Правил дорожнього руху на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями п. 2.10 є Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Положеннями ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Частиною першою ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Приписами ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Водночас, порядок фіксування відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Так, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Факт відмови зафіксовано на відеозаписі, який долучено працівниками поліції до матеріалів справи. При цьому ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що вживав алкоголь до початку керування транспортним засобом та до вчинення ДТП. З відеозапису, долученого до адміністративного матеріалу, вбачається, що адміністративний матеріал складався поза межами населенного пункту, на дорозі біля місця ДТП. Жодних будівель, де ОСОБА_1 міг придбати алкогольні напої, поряд не було. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 мав в автомобілі алкогольні напої.

Положеннями КУпАП не врегульований порядок, за якого є можливість перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте суд вважає за можливе застосувати аналогію закону (ч. 3 ст. 337 КПК України) при розгляді даної справи, та у зв`язку з цим змінити правову кваліфікацію адміністративного правопорушення з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Така кваліфікація відповідає обставинам справи та покращує становище ОСОБА_1 .

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме протоколами, схемою наслідків ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 та відеозаписом із місця складення протоколу, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки так і у медичному закладі.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставини, які обтяжують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені. Обставинами, які пом`якшують відповідальність, суд визнає щире каяття та визнання вини.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання новим правопорушенням.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

На відміну від КК України у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, який має на утриманні хвору дружину, для якого право керування транспортним засобом є необхідним як у власних інтересах так і в умовах воєнного стану, ступеню його вини, його відношення до вчиненого, беручи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність двох обставин, які пом`якшують відповідальність, суд призначає ОСОБА_1 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Накладання такого стягнення у даній справі відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

При цьому відповідно до приписів ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність об`єднання проваджень у справах № 699/510/22 та № 699/511/22 в одне провадження з метою дотримання порядку накладення стягнення відповідно до вимог ст. 36 КУпАП.

Крім того, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 124, 130, 266, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративні матеріали за справами № 699/510/22 (провадження № 3/699/469/22) та № 699/511/22 (провадження № 3/699/470/22).

Присвоїти об`єднаному провадженню № 699/510/22 (провадження № 3/699/469/22).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 15.01.2019, орган, що видав 7417, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, інші дані суду не відомі визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Літвінова Г.М.