Справа №: 343/2245/21
Провадження №: 3/0343/24/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретарів судового засідання - Оленяк С.І., Шикор Г.В.,

за участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -

адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , без постійного місця роботи, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до адміністративної відповідальності притягувався 06.11.2021 за ч.1 ст. 126 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

до Долинського районного суду Івано-Франківської області поступив протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №031705 від 06.11.2021, згідно з яким ОСОБА_1 06.11.2021 о 19.10 год в м. Долина по вул. Яворницького керував транспортним засобом ВАЗ 32115, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова слів. Пройти огляд у встановленому законом порядку на факт фживання алкоголю на місці за допомогою технічного засобу Драгер №6820 та проїхати в медичний заклад водій відмовився (ухилився), чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 6 грудня 2021 року подав заяву, в якій просив справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП розглядати без його участі, за участі його захисника, у зв`язку з тим, що найблищих три місяці перебуватиме за межами України. Свою вину не визнає та просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 15).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Враховуючи, що у справі бере участь захисник останньої, а відтак права ОСОБА_1 не будуть порушені, тому суд здійснює розгляд справи у відсутності останнього.

Захисник Кобилинець Т.В. в судовому засіданні просила закрити провадження в даній адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, так як не підтверджено належними та допустимими доказами факт керування ним транспортним засобом.

Крім того, порушена сама процедура огляду особи на факт вживання алкоголю. Дійсно поведінка ОСОБА_1 була в дечому агресивною, але це зумовлено обуренням дій працівників поліції та безпідставним звинуваченням його у вчиненні адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 перебував на території Долинського відділення поліції, однак приїхав туди не сам. До нього підійшли поліцейські і почали вимагати посвідчення водія, хоча жодних підстав для цього не було: він не керував автомобілем, його не було зупинено, він не вчиняв жодного порушення, в тому числі і не порушував Правил дорожнього руху України. Йому не роз`яснили ні процедури огляду, ні підстав, не пропонували такий огляд у медичному закладі.

Також вважає недопустими доказом запис з камер відеостереження Долинського відділення поліції, оскільки такий не здійснений технічним пристроєм, визначеним Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є переривчастим, на ньому неможливо ідентифікувати ні транспортний засіб особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні саму особу.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031705 від 06.11.2021, в якому викладена суть адміністративного правопорушення. Від ознайомлення зі вказаним протоколом та від його отримання ОСОБА_1 відмовився. Зазначено, що до протоколу додаються матеріали фото відео фіксації (а.с. 1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, порушена координація, за допомого алкотестера Драгер 6820. Огляд не проводився, оскільки водій відмовився (а.с. 2);

- направлення, складене о 19.10 год. 06.11.2021 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП Долинська ЦРЛ, складене у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка хода та вимова слів. Від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3);

- рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП Москальчука М. від 06.11.2021, в якому останній вказав, що під час патрулювання у м. Долина по вул. Яворницького було виявлено автомобіль марки "ВАЗ 2115", д.н.з. НОМЕР_1 , в якому водій керував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим даний автомобіль було зупинено, водієм виявився ОСОБА_1 . При розмові із даним водієм в нього були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння очей, не стійка хода, не чітка вимова слів. На підставі цього водієві запропоновано пройти тест на факт вживання алкоголю у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер 6820, на що водій відмовився, а також проїхати в медичний заклад для встановлення факту сп`яніння (а.с. 4);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7816, яке чинне до 04.10.2022, та свідчить, що Газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 (а.с. 8);

- відеозаписи на двох оптичних дисках DVD-R 16х4,7GB (а.с. 9):

на першому диску (з написом Шимків та підписом) міститься 3 відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, на яких 06.11.2021, початок запису о 20:18 годин, зафіксовано спілкування поліцейського та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейський представляється, повідомляє про здійснення відефіксації, на що ОСОБА_1 підтверджує свою особу та заперечує факт керування транспортним засобом. Працівник поліції роз`яснює зміст ст. 63 Конституції України та наслідки відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. В цей час ОСОБА_1 знову заперечує не проти самого огляду, а щодо підставності такого, так як автомобілем не керував, поводить себе агресивоно, виражається нецензурними словами. О 20.39 годин розпочато третій відеозапис, на якому зафіксовано оголошення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмову від підпису та отримання протоколу. Перші два записи є послідовними та безпервними, третій здійснено після певної перерви. Відеозапис ведеться напроти приміщення віділення поліції;

на другому диску міститься 147 відеозаписів. Перший з нагрудної камери поліцейського, який частково відображає події описані вище, які стосуються словесної перепалки та нецензурної лексики ОСОБА_1 . Інші записи - це короткі фрагменти, які записані на камеру спостереження ВП №1 в м.Долина. Час запису, починаючи з 14.16 годин, дата запису 11.06.2021. На даних відео записах зафіксовані особи, які виходять та заходять у приміщення, автомобілі, які під`їжджають. Незважаючи на вищевказаний час, на відео темна пора доби. Один з автомобілів, який під`їхав та біля якого певний час було скупчення людей, можливо і схожий на транспортний засіб, який зафіксований на першому диску, однак номерний знак його та колір ідентифікувати неможливо. В автомобілі, як і згодом біля нього - дві особи. На першому диску ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими одягнутий у шапку - вушанку та спортивну кофту, при цьому на фрагментах, які описуються, таких ідентифікуючих ознак не помітно, відповідно не представляється можливим встановити ні хто знаходився за кермом даного транспортного засобу, ні що це за автомобіль.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, яка поставлена у провину ОСОБА_1 , в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що особа, яка керує транспортним засобом, має відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, на що вказана особа відмовилися, і відповідно її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

Таким чином, в даній справі вимагається доведення того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, керувала транспортним засобом, та маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник Шимківа М.І. вказала у судовому засіданні, що доказів того, що її довіритель керував транспортним засобом матеріали справи не містять. Останній вказаний факт також заперечив і на місці події, що підтверджується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом.

Так, зміст відеозапису, який зафіксовано на вуличну камеру відділення поліції, вказує на те, що 11 червня 2021 року о 14.18 годин зафіксовано рух транспортного засобу, який під`їжджає до будівлі поліції, хоча правопорушення, яке поставлене у провину ОСОБА_1 , мало місце, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, 06.11.2021 о 19.10 год. Відеофіксація здійснена у темну пору доби, тому не представляється можливим встановити, які саме номерні знаки присутні на автомобілі, що відповідно унеможливлює беззаперечну його ідентифікацію. Не можливо з його змісту ідентифікувати й особу, яка перебувала за кермом вказаного автомобіля, хоча факт керування транспортним засобом конкретною особою має бути доведеним поза розумним сумнівом і не може грунтуватися на припущеннях, які трактуються виключно на користь особи. Крім того, з відеозапису вбачається, що на місці події були присутні двоє осіб, ОСОБА_1 , який вказував, що не керував транспортним засобом, та інша особа, яку не встановлено, не допитано в якості свідка щодо підтвердження чи спростування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який останній заперечував, що вбачається з нагрудної бодікамери. Більше того, у провину ОСОБА_1 поставлено керування ним транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння 06.11.2021 о 19.10 год, хоча вже о 19.10 год 06.11. 20.. (рік не вказано) його направляли на огляд у медичний заклад (а.с. 3), а відеозапис фіксації правопорушення на нагрудну камеру розпочався тільки о 20:18 годин. Суд також звертає увагу, що записи з камери відеостереження відділення поліції є неналежними доказами вчинення адміністративного правопорушення, оскільки здійснені не технічними пристроями, за допомогою яких працівники поліції уповноважені здійснювати фіксацію порушень, що визначено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/23999. На даних записах інша дата та час, ніж ті, які поставлені в провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, на них неможливо ідентифікувати ні особу, ні транспортний засіб. Дані фрагменти є відмінними від обставин, які описує у рапорті працівник поліції (щодо зупинки транспортного засобу, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, тощо). Щодо записів з нагрудної бодікамери, то вони містять фіксування процедури оформлення адмінматеріалів і не мають у собі фіксування самого правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , тому не є доказами винуватості останнього.

На підтвердження факту керування транспортним засобом до матеріалів справи долучено рапорт поліцейського, хоча такий є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Суд також звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції та матеріали справи містять суперечності між собою, оскільки у рапорті вказано, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, хоча на відеозаписі з камер стостереження відділення поліції факт зупинки атомобіля правціниками поліції відсутній. У рапорті також вказано, що водій відмовився проїхати в медичний заклад для встановлення факту сп`яніння, що не відповідає відеозапису з нагрудної камери, де така пропозиція і відмова від неї не зафіксована.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Європейський суд з правлю дини (даліЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оцінючи обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031705 від 06.11.2021, та докази, які долучені до нього, не здобуто жодного доказу, який би свідчив про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками сп`яніння. Рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано, останній такий факт заперечив. Тобто в судовому засіданні не здобуто доказів такої складової об`єктивної сторони правопорушення, як керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, а відповідно відсутні підстави і для огляду особи на факт алкогольного сп`яніння. Крім того, враховуючи наявні докази, суд не може зробити висновок, що поліцейський у встановленому законом порядку направляв водія для проходження огляду на стан сп`яніння у лікувальний заклад.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст. 1, 9, 23, 33, 124, 130, 251, 252 КУпАП та керуючись ст. 247, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич