Справа № 458/381/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, студент, навчається у Турківському професійному ліцеї, не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за скоєння адміністративних порушень передбачених ч. 55 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/381/2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/382/2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/383/2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Постановою суду від 14.07.2022 року справу № 458/381/22 (провадження 3/458/248/2022) про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження зі справою № 458/382/22 (провадження 3/458/249/2022) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та справою № 458/383/22 (провадження 3/458/250/2022) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Об`єднаній справі присвоєно № 458/381/22 (провадження 3/458/248/2022).

В об`єднаній справі проводиться розгляд адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення підвідомча Турківському районному суду Львівської області. Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних судів розглядають справи на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Опис обставин, установлених судом під час розгляду справи

Згідно супровідного листа відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за вихідним № 1528 від 02.07.2022 року на адресу Турківського районного суду Львівської області було скеровано матеріали на 7 аркушах та з CD, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які надійшли в Турківський районний суд Львівської області 05.07.2022 року за вхідним № 1740/22.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 377398 від 02.07.2022 року, який складений поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Тейгел В.Т. вбачається, що 02.07.2022 року о 00 год 10 хв в Львівській області, Самбірському районі, с. Явора, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Geon GN150-11 державний номерний знак в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер ALCOTEST 6820», результат тесту 0,31 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно супровідного листа відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за вихідним № 1530 від 02.07.2022 року на адресу Турківського районного суду Львівської області було скеровано матеріали на 7 аркушах, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення п. 2.3 Г Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, які надійшли в Турківський районний суд Львівської області 05.07.2022 року за вхідним № 1741/22.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 377399 від 02.07.2022 року, який складений поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Тейгел В.Т. вбачається, що 02.07.2022 року о 00 год 10 хв в Львівській області, Самбірському районі, с. Явора, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Geon GN150-11 державний номерний знак НОМЕР_2 не був в застебнутому мотошоломі, чим порушив вимоги п. 2.3 Г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно супровідного листа відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за вихідним № 1529 від 02.07.2022 року на адресу Турківського районного суду Львівської області було скеровано матеріали на 4 аркушах, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, які надійшли в Турківський районний суд Львівської області 05.07.2022 року за вхідним № 1742/22.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 377400 від 02.07.2022 року, який складений поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Тейгел В.Т. вбачається, що 02.07.2022 року о 00 год 10 хв в Львівській області, Самбірського району, с. Явора, водій ОСОБА_1 керуючи мотоциклом Geon GN150-11 державний номерний знак НОМЕР_2 , який не мав при собі посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зі складеними з приводу виявлених адміністративних правопорушень протоколами про адміністративні правопорушення порушник ознайомився, було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, повідомлено, що справи про адміністративні правопорушення будуть розглянуті у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що зроблено відмітка та поставлено підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейський, складаючи відносно згаданої особи протоколи про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку вбачав в діях такої особи порушення.

ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП був присутній, про що зроблена відмітка.

Зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Розділом 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2021 року за № 1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.

Вимогами п.2.1 а) Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вимогами п. 2.3 г) Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Вимогами п. 2.9 а) ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно диспозиції ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, складені протоколи про адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку складені уповноваженою державою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За приписами ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що з метою вжиття заходів щодо повідомлення особи про судове засідання ОСОБА_1 сповіщено про час, дату і місце розгляду справи в передбачений і дозволений спосіб, про що підтверджують повідомлення про скерування виклику та розписки про одержання судової повістки-повідомлення.

Судове засідання по справі призначалося 14.07.2022 року.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання 14.07.2022 року ОСОБА_1 прибув, заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Виклад позиції сторони по справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності законного представника матері ОСОБА_2 , свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав повністю та пояснив, що 02.07.2022 року о 00 год 10 хв в с Ісаї Самбірського району Львівської області він керував мотоциклом у непристебнутому мотошоломі, без права керування таким транспортним засобом, та будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Законний представник неповнолітнього у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що її син ОСОБА_1 не отримував права на керування транспортними засобами відповідних категорій, сина вона не навчала ні правил водіння, ні правил дорожнього руху, оскільки таких навиків сама не має. Стосовно міри покарання законний представник висловила прохання застосувати заходи впливу у виді попередження, оскільки зі своєї сторони в подальшому буде вживати заходи по недопущенні подібних випадків, буде здійснювати за сином належний контроль. Станом на сьогоднішній день вона ніде не працює, має на утриманні інших дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Об`єктами правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 припустився до порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на транспорті.

Згідно диспозиції ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 припустився до порушення вимог ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його дії підпадають під дію диспозицій даних статтей.

Об`єктивна сторона правопорушень в даній ситуації виражається у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, з непристебнутим мотошоломом та керуванні водієм транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В діях ОСОБА_1 відобразилася об`єктивна сторона таких видів правопорушень керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, під час руху на мотоциклі був в не застебнутому мотошоломі та керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Діями ОСОБА_1 проявилася суб`єктивна сторона умисні дії у формі умислу.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, діючи вмисно, достовірно знаючи про те, що водію транспортного засобу заборонено керувати транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, заборонено під час руху на мотоциклі бути в не застебнутому мотошоломі, а також керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при наявності обґрунтованої підозри у співробітника поліції, що водій перебуває у стані сп`яніння і керує транспортним засобом немаючи права керування таким транспортним засобом, припустився до порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на транспорті у вигляді керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, під час руху на мотоциклі був в не застебнутому мотошоломі, а також у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, оскільки 02.07.2022 року о 00 год 10 хв в с. Ісаї Самбірського району Львівської області ОСОБА_1 керував мотоциклом Geon GN150-11 державний номерний знак НОМЕР_2 з незастебнутим мотошоломом, чим порушив п. 2.3 г) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП; немаючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, і тоді ж керував мотоциклом Geon GN150-11 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу "Drager Alcotest6810", результат огляду позитивний 0,31‰, огляд проводився на відео, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколів проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру.

Суд в даній справі про адміністративні правопорушення встановив наявність адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 .

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться в повному обсязі і підтверджується доказами, з врахуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення у віці від 16 до 18 років.

Протоколами про адміністративні правопорушення серії БД № 377398 від 02.07.2022 року, серії БД № 377399 від 02.07.2022 року та серії БД № 377400 від 02.07.2022 року, складеними поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Тейгел В.Т., підтверджується, що 02.07.2022 року о 00 год 10 хв в с. Ісаї Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Geon GN150-11 державний номерний знак НОМЕР_2 у незастебнутому мотошоломі, чим порушив п. 2.3 г) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП, без права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також за керування мотоциклом GN150-11 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу "Drager Alcotest6810", результат огляду позитивний 0,31‰, огляд проводився на відео, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наявних документів вбачається, що ОСОБА_1 є особою, який не має права на керування транспортними засобами, оскільки не отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами відповідних категорій. Посвідчення водія не вилучалося в передбачений законом порядок і не було видано тимчасового дозволу на право на керування транспортними засобами по причині неотримання такого посвідчення особі.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що їх складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Протоколи не містять жодних зауважень з боку особи, відносно якої такі складалися. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протоколи про адміністративні правопорушення серії БД № 377398 від 02.07.2022 року, серії БД № 377399 від 02.07.2022 року та серії БД № 377400 від 02.07.2022 року як належні і допустимі докази.

В дотримання вимог ст. 254 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення складалися і були складені в присутність правопорушника.

Під час складення протоколів про адміністративні правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 256, 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто судом у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проставлення підпису про ознайомлення з правами й обов`язками у протоколі про адміністративне правопорушення робиться запис про це. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення за її підписом. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколах відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Місце й факти, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, сторони не заперечують виявлені факти і не спростовують їх протилежними доказами.

Дії працівника поліції в частині правомірності та підставності складання протоколів про адміністративні правопорушення серії БД № 377398 від 02.07.2022 року, серії БД № 377399 від 02.07.2022 року та серії БД № 377400 від 02.07.2022 року ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом поряду. Заперечень до адміністративних матеріалів по складених протоколах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не подавав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 доказів оскарження дій працівників поліції вказує на його погодження зі складеними відносно нього протоколами про правопорушення.

Крім того, ст.ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП (Глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення), ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобами осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп`яніння.

Тобто з системного аналізу ст.ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП слідує, що в разі складання відповідного адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП стосовно певного водія, відносно останнього повинні одночасно бути застосовані наступні заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, а саме - вилучення посвідчення водія, відсторонення від керування транспортними засобом, огляд на стан сп`яніння. З оглянутих матеріалів вбачається, що такі дії поліцейським застосовувалися, оскільки водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, посвідчення ОСОБА_1 не надав по причині відсутності, таке посвідчення у нього не було вилучене в передбачений законом порядок.

Результатом тестування на алкоголь № 23 за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» від 02.07.2022 року о 00.34 год, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 377398 від 02.07.2022 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зафіксовано результатами вмісту парів алкоголю в розмірі 0,31‰ також підтверджено провину особи.

Як видно з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Тейгел В.Т., ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду на стан сп`яніння 0,31‰, з яким ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис у відповідній графі результату тестування.

Суд приходить до переконання, що саме ОСОБА_1 причетний до адміністративних правопорушень виходячи з вимог п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974 року, якою передбачено, що «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України» в частині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, без мотошолома та у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом

Джерела права застосовані судом.

Відповідно до ст.ст. 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

За ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Особа, стосовно якої складено адміністративні протоколи, згідно вимог ст. 12 КУпАП підлягає відповідальності, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення досягла віку, з якого настає відповідальність.

Відсутні згідно вимог ст. 17 КУпАП обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки особа, не діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не була в стані неосудності, у зв`язку з чим підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В дотримання вимог ст. 280 КУпАП судом з`ясовано, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 складено протоколи, саме він винен у вчиненні адміністративних правопорушень, така особа підлягає адміністративній відповідальності з врахуванням обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, немає підстав згідно вимог ст. 21 КУпАП для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, майнову шкоду третім особам не заподіяно.

Відтак, з аналізу наведених вище норм законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, в сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, в його діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративні правопорушення були вчинені саме ним, ОСОБА_1 винен у вчиненні даних адміністративних правопорушень, його дії розкривають об`єктивні сторони ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП у керуванні транспортним засобом водієм у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а також керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому підлягає адміністративній відповідальності, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В дотримання вимог ст. 33 КУпАП суд накладає стягнення за адміністративне правопорушення у межах, установлених КУпАП та іншими законами України.

У відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є щире каяття, визнання своєї провини, скоєння правопорушення неповнолітньою особою. Обставиною, що обтяжує відповідальність не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , його особу, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня його вини, який визнав себе винним, оскільки формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого правопорушення, що значно ускладнює його дослідження, не визнає свою вину для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Судом враховано також майновий стан, наявність обставини, що пом`якшують відповідальність і відсутність обставини, що обтяжує відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого санкціями ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, майнової шкоди третім особам не заподіяно, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовує до такої особи в дотримання вимог ст. 24 КУпАП один з видів адміністративного стягнення, оскільки згідно вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Притягнення неповнолітніх до адміністративної відповідальності носить специфічний та особливий порядок.

Неповнолітні є однією з найнезахищеніших верств населення, що обумовлює необхідність створення особливих умов для забезпечення та реалізації їхніх прав.

Міжнародна Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року була ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року 89-XII, містить визначення, відповідно до якого "дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку". При цьому відповідно до законодавства України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою - у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Так, у ст. 11 КУпАП встановлено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які на момент вчинення адміністративного правопорушення досягли шістнадцятирічного віку.

Разом з тим, в ст. 13 КУпАП передбачає відповідальність неповнолітніх - осіб віком від 16 до 18 років. Тобто, суб`єктом адміністративної відповідальності визнаються саме неповнолітні у віці від 16 до 18 років, до яких за вчинення адміністративних правопорушень, застосовуються такі заходи впливу як попередження, догана або сувора догана, зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого, а також передача неповнолітнього під нагляд батькам, особам, що їх замінюють, педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам за їх проханням.

Статтею 13 КУпАП передбачено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 44, 51, 89, 121-127, 130, 139, ч. 3 ст. 154, ч. 2 ст. 156, ст.ст. 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст.185 КУпАП) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Вимогами статті 24-1 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Покарання неповнолітніх за вчинення адміністративних правопорушень теж є однією з особливостей їх адміністративної відповідальності.

Адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП згідно ч. 2 ст. 13 КУпАП, хоча відносяться до переліку тих, на підставі, яких неповнолітні несуть відповідальність на загальних підставах, однак, враховуючи характер вчинених правопорушень та особу правопорушника, який щиро розкаюється у вчиненому, приходжу до висновку, що йому слід визначити покарання з числа регламентованих ст. 24-1 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а тому вважаю за необхідне у відповідності до ст.24-1КУпАП України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП заходи впливу у виді попередження.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ст. 32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенції, як практика її застосування і тлумачення.

Так, за практикою ЄСПЛ, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009 року).

Так, відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст. 6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що громадянина ОСОБА_1 має бути визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121? ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, на нього має бути накладено стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП яка передбачає відповідальність за більш серйозне правопорушення.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Частиною 4 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Судом вирішується питання вилучених документів, оскільки санкцією статті передбачено позбавлення права керуваннями транспортними засобами та оплатне вилучення транспортного засобу.

В даній справі суд не вирішує питання про вилучені речі, оскільки, на думку суду, такі не вилучалися по причині відсутності в матеріалах справи доказів вилучення речей і документів.

Оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія про право на керування транспортними засобами, таке посвідчення не надав по причині відсутності, таке посвідчення у нього не було вилучене в передбачений законом порядок, суд вирішує таке питання і не застосовує стягнення, передбачене санкцією статті стосовно позбавлення права керуваннями транспортними засобами. Стосовно оплатного вилучення транспортного засобу як виду адміністративного стягнення, суд таке стягнення не застосовує, оскільки до порушника вирішено застосувати стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керуванням транспортними засобами і таке стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу є як основним, так і додатковим стягненням.

Стосовно відшкодування шкоди.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п.1-4 ст.213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки, на думку суду, така шкода не заподіяна по причині відсутності в матеріалах справи доказів заподіяння такої шкоди.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який станом на 01.01.2022 року становить 2481,00 грн. З 01.01.2022 року цей розмір судового збору становить 496,20 грн (2481 х 0,2 = 496,20).

Оскільки суд прийшов до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу, то з такої особи підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст.24-1,40-1,126,130,221,280,283,284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративні стягнення:

за ч. 5 ст. 121 КУпАП з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП та ст. 24-1 КУпАП, заходи впливу у виді попередження;

за ч. 2 ст. 126 КУпАП з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП та ст. 24-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно застосувати до ОСОБА_1 стягнення за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Штраф необхідно внести через установу банку України на розрахунковий рахунок: Отримувач: ГУК Львів/Турківська тг/21081100; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 38008294, Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.); Код банку (МФО) 899998; Номер рахунку: UA0013919; Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно із ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У разі сплати штрафу у строки, передбачені ст. 307 КУпАП, копію платіжного документу необхідно подати до Турківського районного суду Львівської області.

З урахуванням ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, що становить 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, студент, навчається у Турківському професійному ліцеї судовий збір за ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок №UA0026001, назва отримувача: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) у розмірі 496,20 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Р.І. Ференц