Провадження № 33/801/587/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Щавінським Костянтином Станіславовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 03.06.2022 о 17 год. 45 хв. в м. Вінниці, вул. Хмельницьке шосе, 130а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_2 - з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці не реагують на промінь світла, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності лікаря-нарколога, подія зафіксована на нагрудну боді-камеру 473372, висновок №0747, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2022 року, і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Посилається на ігнорування працівниками поліції пояснень ОСОБА_1 щодо фізіологічних труднощів здати на дослідження біологічні зразки сечі, та заперечення на бажання ОСОБА_1 здати кров. Стверджує, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду шляхом здачі аналізів сечі.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Щавінський К. С. не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма № 493 від 13 липня 2022 року, яка міститься у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність, за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № ДПР18 № 337112 від 03.06.2022 року, направленням на огляд водія в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» від 03.06.2022 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, рапортом інспектора взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Дениса Клюса, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як зазначено в апеляційній скарзі, заявник заперечує факт відмови його від проходження медичного огляду та стверджує, що він через особливості свого організму не зміг здати аналіз сечі.

Перевіряючи таке його твердження, апеляційний суд зазначає наступне: з відео, яке додано до матеріалів адміністративної справи (а.с.6) вбачається, що з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, поїхав в запропонований працівниками поліції медичний заклад, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння (хоча його було направлено для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння), неодноразово (що зафіксовано на відео) ходив до туалету та повідомляв що не може здати аналіз, чекав, як йому було запропоновано працівниками мед установи, до 19.40 год: оскільки направлення на огляд було видано о 17.50 год, то йому працівники мед установи пояснили, що він може здати аналіз впродовж двох годин. Тобто вся його поведінка від моменту зупинки і до отримання висновку, в якому зазначено, що він відмовився від проходження огляду на мультитест, свідчить про те, що він не вчинив дій, які б свідчили про відмову пройти огляд на стан сп`яніння.

Як зазначено в п.12 Розділу ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а в пункті 13 Розділу ІІІ цієї ж Інструкції зазначено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відтак, оскільки огляд ОСОБА_1 в медичному закладі обмежився лише пропозицією здати сечу, яку він не зміг здати і не було вжито заходів для дослідження будь-якого іншого біологічного середовища, не було взято кров для дослідження, суд приходить до висновку, що при огляді ОСОБА_1 було порушено порядок такого огляду, а висновок лікаря, з огляду на недотримання вимог пункту 13 Розділу ІІІ Інструкції, з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , не може слугувати достатніми та беззаперечним доказом відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції при розгляді справи обмежився формальним перерахуванням наявних в матеріалах доказів, не дав їм належної оцінки у сукупності.

Як зазначено у частині п`ятій статті 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду обставини вказують на те, що при розгляді справи суддя припустився спрощеного підходу при її розгляді, хоча і дослідив докази, однак не надав належної оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 247, 294 КУпАП, суд-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Щавінським Костянтином Станіславовичем, задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета