ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/290/22

Провадження № 33/4820/286/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , ФОП, протягом року не притягувався до адмінвідповідальності, - за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн.20 коп. судового збору.

За постановою суду, 20.01.2022 р о 01 год 39 хв ФОП ОСОБА_1 - власник кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований по АДРЕСА_2 , здійснив порушення карантиних обмежень, що полягають у провадженні господарської діяльності із прийому відвідувачів у заборонений час, чим порушив п.2.9 Протоколу №16 позачергового засідання обласної комісії з питань ТЕБ і НС від 20.10.2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях склад адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанову суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому, суд не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що спричинило необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляді.

Звертає увагу, що в матеріалах справи перебуває Протокол серія ВАБ №527398 та додані до нього матеріали містять відомості, які свідчать про те, що подія зазначена в протоколі серія ВАБ №527398 мала місце 20 січня 2022 року, в свою чергу, дата складання Протоколу серія ВАБ №527398 зазначено 02 лютого 2022 року.

Зазначає, що у відповідності до п.5 Розділу II, п.1 Розділу VII Інструкції №1026 працівник поліції не здійснював безперервну зйомку події 20.01.2022 року, оскільки в протоколі серії ВАБ №527398 вказано, що о 01 год. 39 хв. було скоєно адміністративне правопорушення, а час зйомки на відео розпочато о 01 год. 27 хв. 48 с. та закінчено о 01 год. 30 хв.20с.), що свідчить про те, що працівник поліції примусово включав і виключав (перервав) портативний відео реєстратор (нагрудну камеру).

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, ч.1 ст. 44-3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому, Законом України № 530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 17 березня 2020 року, для запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 44-3 (Порушення правил щодо карантину людей), диспозицією якої охоплюються наступні дії (бездіяльність) - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

В даному випадку, факт роботи кафе-бару "YES", що розташований по АДРЕСА_2 , власником якого є ФОП ОСОБА_1 підтверджується даними:

-рапортом чергового ВП №1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області про отримання повідомлення про порушення ФОП ОСОБА_1 карантих обмежень 20.01.2022 р о 01 год. 39 хв. в кафе-барі "YES" в АДРЕСА_2 , а саме: заклад працював у звичному режимі в час, коли робота кафе, барів, ресторанів заборонена;

-рапортами інспекторів СРПП Турінського О., Поліщука О., ОСОБА_2 , поліцейського Синюка Д. про те, що 20.01.2022 р о 01 год 39 хв в кафе-барі "YES" в АДРЕСА_2 були відчинені вхідні двері, в середині відвідувачі вживали алкогольні напої та лунала музика;

-відеозаписом з місця події - кафе-бару "YES" в м. Славута по вул.Миру, 13, з якого вбачається, що у закладі за столами сиділи відвідувачі, вживали алкогольні напої та лунала музика, бармен знаходилася на своєму робочому місці і пояснила, що працює стільки, скільки скаже керівник;

-протоколом №16 від 20 жовтня 2021 р позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Хмельницької обласної держадміністрації про вжиття додаткових протиемідеміологічних заходів з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-CoV-2 на території області, відповідно до п. 2.9 якого визначена робота суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень, з 06:00 год до 23:00 год.

З інформації з ЄДР вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований ФОПом та здійснює діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; з письмових пояснень захисника адвоката Крутень І.В. вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт здійснення підприємницької діяльності в кафе-барі " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в АДРЕСА_2 .

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП є правильними і такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи, ґрунтується на належних та допустимих доказах, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, адміністративне стягнення у виді штрафу накладено на ОСОБА_1 , в межах санкції ч.1 ст.44-3 КУпАП, іншої альтернативи ніж штраф, за вчинення даного правопорушення, законом не передбачено.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Доводи апеляційної скарги на ОСОБА_1 про те, що суддя, під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту і неправильно оцінив наявні у справі докази, які на думку апелянта зібрані з порушенням вимог ст. 256 КУпАП є необґрунтованими.

Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами апеляційної скарги про те, що відеозапис не може бути допустимим доказом у справі, з огляду на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України Про Національну поліцію (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Ніким не заперечується того факту, що події, які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та не можуть слугувати підставою скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

Апеляційний суд зауважує, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін та інші проти України рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року, справа Проніна проти України , рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний