Справа № 346/1839/21
Провадження № 3/346/3/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Беркещук Б.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України за ст. 173-2 ч.1 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №418286 від 21.04.2021 року ОСОБА_1 21.04.2021 о 12 год. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинила відносно свого батька ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії економічного характеру: не впустила жити за місцем реєстрації та проживання внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнала, пояснила, що власником будинку за адресою АДРЕСА_1 є вона, а її батько ОСОБА_2 є зареєстрований у згаданому будинку , однак з 2013 р не проживає з її сім`єю та не користується житлом у даному будинку. Зазначила, що її чоловік з 2002 року за власні кошти добудував будинок. Батько є конфліктний. Так 05 березня обрізав газові шланги в будинку та неодноразово погрожував її дітям. Ствердила, що 21 квітня о 12 год. не впустила батька до хати так як хвилювалась за здоров`я своїх дітей, оскільки ОСОБА_3 міг щось зробити. До цього часу батько жив зі своїми жінками. На даний час у суді розглядається справа про його виселення.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що є власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , а також є зареєстрованим за вказаною адресою. Документи на будинок дочка забрала в нього та декілька раз його не впустила до хати. Раніше, на прохання дочки він дав згоду на проживання дочки з сім єю, а сам проживав у старій хаті. Деякий час не жив з ними, а останнім часом дочка створює конфлікти, замінила замки. 21 квітня 2021р. викликав дільничного так як не мав, де переодягнутися. В той час більше нікого не було. Крім того, дочка не впустила його із представником мБТІ Семчуком до хати. На даний час тимчасово працює сторожем, де і проживає, бо інакшого житла не має. Дочка викинула всі його речі на двір.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_2 є його знайомим , який звернувся до нього з тим, що дочка закрила двері від його хати та викинула його речі, просив, щоб він його захистив. На прохання ОСОБА_3 вони у двадцятих числах березня поїхали до нього, ду чути було крик дочки про заборону проживати у будинку. ОСОБА_1 вела себе цинічно, погрожувала, за ворота викидала речі. Зазначив, що як йому відомо, ОСОБА_3 не має житла у зв язку з чим він, свідок ОСОБА_5 , написав заяву в поліцію від імені ОСОБА_3 06 березня 2021р. Щодо подій за 21 квітня, то ОСОБА_3 йому повідомив, що він змушений був кликати дільничного через те, що знову не може зайти до хати , на подвір`я.

Допитаний в судовому засіданні ДОП Коломийського РВП ОСОБА_6 суду пояснив, що від ОСОБА_2 поступила заява про те, що його дочка ОСОБА_7 не впускає його до хати, яка у свою чергу надала пояснення, що причина в тому, що її батько їй погрожує, і вона, ОСОБА_8 дозволила ОСОБА_3 тільки забрати свої речі.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Чеботар В. подав до суду письмові пояснення, згідно яких вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення відсутня, оскільки жодних умисних дій на спричинення страждань потерпілій стороні вчинено не було. Згідно рішень Снятинського районного суду ( від 27.05.2020,24.06.2020 та 08.10.2020) та Коломийського міськрайонного суду (від 20.01.2021, 17.06.2021) підтверджено, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв різного роду протиправні дії психологічного насильства щодо своєї доньки ОСОБА_1 та щодо матері його співмешканки ОСОБА_9 , що свідчить про правильність та адекватність поведінки ОСОБА_10 , яка мала місце 21.04.2021. Щодо пояснень ОСОБА_2 в його заяві від 21.04.2021, що його донька не пустила його до місця свого проживання та працівника Коломийського мБТІ для перевірки стану будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , то вказує, що дана подія була знову штучно створена протиправними діями ОСОБА_3 , який не був у 2021 році і не є власником вказаного житлового будинку до якого привіз інженера для огляду. ОСОБА_10 не вчиняла умисних дій економічного характеру , а вчинила дії щодо захисту не лише своїх законних прав та інтересів, а і щодо власного майна, яке є непорушним. З 18.03.2021 в Коломийському міськрайонному суді було відкрито провадження в справі про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування вказаним житловим будинком , оскільки в ньому він не проживав тривалий час що і стало для подання ОСОБА_10 відповідної позовної заяви до суду. Вважає, що в діях ОСОБА_10 не вбачається події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП . Просить провадження в справі закрити.

Врахувавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги пояснення ОСОБА_2 свідків , дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.Таке насильство небезпечне тим, що умисне відібрання або ненадання одним членом сім`ї іншому майна та коштів, на які постраждала особа має передбачене законом право, може мати наслідком смерть жертви або викликати порушення фізичного чи психічного здоров`я.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявність в діях ОСОБА_10 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується також і даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №418286 від 21.04.2022 ; даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке ,що готується ; письмовими поясненнями ОСОБА_11 від 21.04.2021 в яких останній зазначив, що 21.04.2021 близько 11 год він приїхав по місцю проживання із інженером ОСОБА_12 для перевірки плану будівництва, однак його донька ОСОБА_7 не впустила ні його, ні ОСОБА_13 на подвіря , а також не допустила його, ОСОБА_3 до будинку ; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 21.04.2022 в яких остання вказала, що ОСОБА_3 не може впустити проживати в будинок оскільки він багато років не проживаєв будинку , а останні пів року їй та її дітям погрожує.

Долучені до матеріалів справи постанови Снятинського районного суду Івано Франківської області від 27.05.202024.06.202008.10.2020 суд до уваги не приймає, оскільки події мали місце у с. Заболотів між ОСОБА_3 та матір`ю співмешканки ОСОБА_14 .

Згідно постанови Коломийського міськрайонного суду від 20.01.2021 адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ст..173-2 ч.1 КУпАП за вчинення умисного акту психологічного насильства в сімї відносно дочки ( не зазначено прізвища) закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в постанові Коломийського міськрайонного суду від 17.06.2021 , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення , 05.03.2021 о 19.35 ОСОБА_2 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 повторно протягом року після притягнення до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у погрозах фізичною розправою . Зазначено, що ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив, що дочка та зять не допускали його до будинку , в якому він має право проживати , що між ними впродовж тривалого часу існують неприязні відносини.

Встановлено також, що будинок в АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що стверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського РНО 28.03.2019р. зареєстрованого в реєстрі за номером 341 (а.с.30-31).

Згідно акту обстеження фактичного місця проживання від 10.03.2021 ОСОБА_3 є зареєстрованим за вище вказаною адресою, тому у ОСОБА_7 були відсутні правові підстави не допускати ОСОБА_3 до житла у згаданому будинку.

За таких обставин дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, як вчинення домашнього економічного насильства, що виражалось в обмеженні доступу до житла її батька ОСОБА_15 .

Однак, відповідно до ст. 247 п.7 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що справу відносно ОСОБА_7 за ст..173-2 ч.1 КУпАП слід закрити так як на момент розгляду справи закінчився строк притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Отже, провадження в справі слід закрити в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.38,221,247,283,284 КУпАП-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Беркещук Б. Б.