Дата документу 22.07.2022 Справа № 554/5722/22
Провадження № 3/554/2058/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 липня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178317 від 25 липня 2022 року (далі - Протокол), складеного інспектором взводу № 2 роти № 6 батальйону № 1 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Числовим О. В., 25 липня 2021 року, в 00 год 05 хв, ОСОБА_1 , в м. Харкові по вул. Ак. Павлова та Валентинівська, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якої керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

06 липня 2022 року на виконання розпорядження голови Верховного Суду В. Князєва «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 з УПП в Харківській області до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у цей же день була передана в провадження судді Савченка А. Г.

14 липня 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, у яких останній просив суд закрити справу щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу інкримінованого йому правопорушення, посилаючись на грубе порушення поліцейськими процедури притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, яке було призначено судом на 22 липня 2022 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки не повідомив і заяви про відкладення розгляду справи суду не подав, в зв`язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ч. ч. 1 та 6 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно з ст. 280 КУпАП, зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно з п. п. 1 та 6 Розділу Х Інструкції № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. п. 2, 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. п. 2, 3 та 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Ініціатором складення протоколу при його складанні були грубо порушені вимоги ст. ст. 251, 256, 266 та 268 КУпАП, п. п. 1 та 6 Розділу Х Інструкції № 1395, п. п. 2, 6 та 8 Порядку № 1103 та п. п. 2, 3 та 7 Розділу І Інструкції № 1452/735.

При цьому, суд виходить із такого.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, зокрема, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, визначальним для кваліфікації діяння за ст. 130 КУпАП України є встановлення спеціального суб`єкта цього адміністративного правопорушення, оскільки таким може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому, основною ознакою суб`єкта вказаного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 38 постанови від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а, зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Саме по собі знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, який знаходиться у нерухомому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, адже саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відповідальності за порушення ПДР підлягає виключно водій транспортного засобу (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року по справі № 204/8036/16-а).

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ініціатором складення протоколу надано до суду Протокол (а. с. 1); копію протоколу серії ОБ № 178318 від 25 липня 2021 року (а. с. 2); довідку про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (а. с. 3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 липня 2021 року (а. с. 4); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 5); пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 6, 7); рапорт (а. с. 8); відеозаписи з бодікамер № № 001402, ZM 0068.

Оцінюючи наведені докази, суд зазначає, що ні жоден із них окремо, ні всі вони в своїй сукупності не лише не підтверджують факту вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а, навпаки, спростовують існування як самої події правопорушення, так і наявності його ознак в діяннях останнього.

Всупереч наведеним вимогам закону ініціатором складення протоколу не надано доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Не приймаючи до уваги твердження ініціатора складення протоколу про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний у Протоколі час, суд виходить з відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, отриманих у визначеному законом порядку, які б підтверджували цей факт.

Суд не приймає до уваги як належні та допустимі докази по справі додані до Протоколу відеозаписи з бодікамер № № 001402, ZM 0068, оскільки посилання на них в самому Протоколі відсутнє.

Крім того, надані суду відеоматеріали не засвідчені належним чином. Ці відеоматеріали на оптичних дисках є електронними доказами, а тому копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора. Оглянувши зміст долучених до Протоколу оптичних дисків, суд встановив, що на цих відеозаписах відсутній цифровий підпис як його автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення наданих копій, а отже такі відеоматеріали є неналежними та недопустимими доказами у цій справі. Суд також зазначає, що до матеріалів цієї справи не надано носії, на які безпосередньо здійснені записи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які є оригіналами таких електронних доказів.

До того ж, на оптичних дисках ініціатором складення Протоколу завантажені окремі уривки відеозаписів з бодікамер № № 001402, ZM 0068, що свідчить про вибірковість фіксації як епізодів порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності вимог ПДР, так і процедури фіксації самого порушення. Під час перегляду відеозаписів неможливо встановити хронологію та суть подій, що мали місце у день та час, які зазначені в Протоколі, а також й те, що відбувалося у ті проміжки часу, коли відеофіксація поліцейськими не здійснювалась.

Наведене свідчить про те, що відеофіксація самого правопорушення, якщо воно мало місце, здійснювалась не перманентно, а вибірково, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити як наявність факту правопорушення, так і правомірність та законність дій осіб, що його виявили та проводили процедуру фіксації правопорушення.

Незважаючи на це, суд їх переглянув та пересвідчився в тому, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, з долучених відеозаписів слідує, що поліцейські спілкуються з ОСОБА_1 та пропонують йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або ж відмовитися від такого проходження, стверджуючи, що начебто він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, при цьомупідстав для проходження такого огляду поліцейські не озвучують, як і не називають, що саме слугувало причиною для зупинки автомобіля під його керуванням.

Так само, з відеозаписів не вбачається, що поліцейські озвучили ОСОБА_1 хоча б одну з ознак алкогольного сп`яніння, яка на їх думку, була наявна в останнього в день та час, які зазначені в Протоколі, та на підставі якої вони дійшли висновку про його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Натомість, з долучених відеозаписів не проглядається жодних ознак того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння або мав хоча б якісь ознаки сп`яніння, чи його поведінка не відповідала обстановці. Ніяких ознак почервоніння обличчя, порушення мови чи координації його рухів, вираженого тремтіння пальців рук не проглядається, його поведінка є адекватною й такою, що відповідає обстановці.

У Протоколі також не зазначено, які саме слова чи дії ОСОБА_1 свідчили про його ухилення від проходження такого огляду на місці зупинки або ж в медичному закладі, як цього вимагає п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 та п. 6 Розділу Х Інструкції № 1395.

Крім того, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, працівниками поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонювався, адже ініціатором складення протоколу акта про відсторонення водія від управління транспортним засобом не надано.

Неналежними доказами суд вважає і пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які начебто були присутніми при відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 чи у медичному закладі, оскільки вони є безвідносними до цієї події, так як не були очевидцями факту керування ним автомобілем. Констатування ж самого лише факту відмови ОСОБА_1 пройти такий огляд, як про це вказав в Протоколі ініціатор його складення, не є підтвердженням ні факту протиправності в його поведінці, ні події та факту вчинення ним правопорушення. Ці пояснення дослівно й до букви співпадають між собою, стилістично та орфографічно викладені в калькованому відображенні, що свідчить про те, що вони могли бути їм надиктовані або ж заповнені самим поліцейським, а тому такі пояснення не відповідають критерію належності та допустимості доказів, з огляду на вимоги ст. 272 КУпАП, відповідно до яких свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню у цій справі.

До того ж, суд зазначає, що з наданих відеозаписів слідує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були запрошені лише для того, щоб підписати вже написані інспектором поліції від їх імені пояснення, однак з відеоматеріалів не вбачається, що вони чітко розуміли зміст цих пояснень, а лише на вимогу поліцейського кожен з них написав, що з його слів записано вірно.

З огляду на це, суд констатує, що Протокол в присутності двох свідків не складався, а це в свою чергу свідчить про грубе порушення поліцейськими порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та виключає можливість для висновку про наявність складу, а також самої події правопорушення.

Крім цього, суд враховує, що в контексті цієї справи залишається незрозумілим, з яких саме підстав був зупинений водій ОСОБА_1 , оскільки суду не надано жодних доказів, які б засвідчували хоча б одну з причин, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу.

Натомість до матеріалів цієї адміністративної справи інспектором поліції була додана копія протоколу серії ОБ № 178318 від 25 липня 2021 року, яку суд не приймає до уваги як належний і допустимий доказ у справі, адже вона не засвідчена належним чином. Однак, суд все одно її переглянув і встановив, що у день її складення, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що начебто останній не виконав законну вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля за допомогою ввімкнених спеціальних сигналів синього та червоних кольорів та звукового сигналу транспортного засобу.

Водночас, з наданих до суду самим же інспектором поліції відеозаписів вбачається, що поліцейськими вимога про зупинку транспортного засобу за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу не подавалась. На відеозаписах взагалі відсутній факт вимоги працівників поліції про зупинку автомобіля, яка виражалася за допомогою увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору, а також спеціального звукового сигналу.

В той час як з відеозаписів слідує, що один зі співробітників поліції викрикує водію автомобіля, який рухається поруч, щоб той зупинився, при цьому, поліцейський робить це не державною мовою.

Суд зазначає, що в жодному разі викрикування співробітниками поліції зі службового автомобіля іншим учасникам дорожнього руху вимог зупинити їх транспортний засіб, неможливо розцінювати як вимогу про зупинку такого, оскільки пунктом 8.9 ПДР чітко визначено виключний перелік спеціальних засобів, за допомогою яких співробітник поліції зобов`язаний надати сигнал водієві, аби той розумів, що це є саме вимогою поліцейського про зупинку.

З огляду на це в суду не залишається сумнівів в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи нікчемний привід, завуалювавши його під законний, зупинили ОСОБА_1 і пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, що в своїй сукупності підтверджує обставини його безпідставного зупинення поліцейськими.

Суд також не приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки такий огляд співробітниками не проводився.

Окремо суд зазначає, що в Протоколі ініціатором його складення не зазначено, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 під час його зупинки працівниками поліції, що свідчить про недотримання останніми вимог ст. ст. 256 та 283 КУпАП.

Враховуючи обставини складання Протоколу, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності та встановлення порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх і переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у цій справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО