1Справа № 335/2441/22 3/335/905/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши матеріал, що надійшов з УПП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює експертом-криміналістом ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2022 року, серії ААБ № 067058, вбачається, що 23.04.2022 о 06:35 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Chevrolet Aveo, н.з. НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі, Вознесенівський район, біля буд.196 по проспекту Соборному, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Про повторність ст. 130 КУпАП попереджено. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування. Чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Косарєв В.А. пояснили, що ОСОБА_1 вину у скоєному не визнає, оскільки 23.04.2022 не керував вказаним транспортним засобом. ОСОБА_1 зазначив, що у цей день вказаним транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_2 , а він та його дружина перебували у якості пасажирів, у ході руху водій ОСОБА_2 зупинив транспортний засіб на проспекті Соборний та пішов у кіоск, і в цей час під`їхав патрульний автомобіль, та поліцейський звинуватив його, як водія, у тому, що він проїхав на червоний сигнал світлофору, після чого він телефонним зв`язком повідомив ОСОБА_2 про те, що він сам розбереться у даній ситуації, та у подальшому працівниками поліції було складено вказаний протокол про адміністративне правопорушення.

Адвокат Косарєв В.А. у судовому засіданні просив суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення та зобов`язати Департамент патрульної поліції УПП в Запорізькій області повернути ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія, подавши письмове клопотання. Зазначив, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає дійсності та обставинам справи, а також складений з порушенням вимог ст.ст.256, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 за №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівника патрульної поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9. А, п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є незрозумілим у чому саме обвинувачується останній. Протокол про адміністративне правопорушення не містить свідків, які б підтвердили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того, згідно матеріалів відеозапису, доданих до справи, ОСОБА_1 надав згоду для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та працівники поліції забезпечили його доставку до медичного закладу, однак через 2 години 13 хвилин (виявлено о 06.35, доставили о 08.48), чого не мали права робити, у зв`язку із закінченням часу проходження огляду (не більше двох годин). На підставі викладеного, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення має бути визнаний недопустимим доказом у справі.

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що він 23.04.2022 вранці керував вказаним транспортним засобом та повністю підтвердив пояснення ОСОБА_1 щодо інших подій та обставин.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, долучені документи, заслухавши пояснення правопорушника та його захисника, свідка, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17.06.2020) передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивчивши всі обставини справи та оцінивши у сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя дійшла до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 067058.

Судом встановлено, що інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Запорізькій області Кіяшко Д.І., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 067058 від 23.04.2022 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 ПДР України, в якому зазначено вищевказані обставини, тощо.

Разом з тим, як вбачається із вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено «…чим порушив вимоги п. (2.9.А), 2.5. ПДД…», що не свідчить про незрозумілість обвинувачення, на що звертає увагу адвокат, оскільки викладені у протоколі обставини (суть адміністративного правопорушення) достатньо вказують на ознаки порушення вимог п.2.5 ПДД України, у даному випадку, на які посилається поліцейський у протоколі.

Так, провина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом доказами: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23.04.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора alkotest Drager 6820; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 23.04.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі; довідкою «адмінпрактики» про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП; відеозаписом на СD-диску, відповідно до якого встановлено (зафіксовано) факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду, у тому числі на території медичного закладу.

Оцінюючи доводи правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Косарєва В.А., які вони надали у судовому засіданні, суддя зазначає наступне.

Доводи правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на переконання суду, є лише їх способом захисту для уникнення відповідальності, жодного переконливого доказу на підтвердження вказаних обставин, ні правопорушником ні його адвокатом не надано.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що керував транспортним засобом, суд не приймає до уваги та оцінює критично, оскільки зокрема виходячи із відеозапису, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що поведінка та розмова ОСОБА_1 з працівниками поліції достатньо свідчить про те, що саме він керував транспортним засобом та будь якого іншого водія не було та не згадується, а про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом останній зазначив лише на території медичного закладу, як причину відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, після спливу тривалого часу.

Крім того, судом досліджено долучене рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2022, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 251693 - задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 251693 від 23.04.2022 винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП сержантом поліції Герасименко О.О. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення, яке набрало законної сили 22.06.2022.

Відповідно до вказаного судового рішення встановлено, що 23.04.2022 поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП сержантом поліції Герасименком О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за те, що він 23.04.2022 о 06:35 год., керувавши транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в м. Запоріжжі по пр. Соборному 196, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Підставою скасування вказаної вище постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 стало: матеріалами справи не доведено порушення правил дорожнього руху 23.04.2022 саме ОСОБА_1 . У якості доказів підставності винесеної поліцейським оскаржуваної постанови до суду не долучався відеозапис, на якому відображені події.

Таким чином, вказане судове рішення не встановлює будь яких обставин або фактів, які б могли бути беззаперечними підставами для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, надані вище пояснення учасниками спростовуються дослідженими доказами, які дають достатньо підстав вважати встановленим факт керування транспортним засобом та відмову водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 067058, а доводи захисника викладені у клопотання про закриття провадження у цій справі, суд вважає не спроможними та такими, що не свідчать про наявність достатніх підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно, належить дійти висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що має кваліфікуватися за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених вище обставин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи у дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

За таких обставин, враховуючи особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу, у розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, ст.130, 283-284, 307, 308 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень у доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік .

Стягнути з ОСОБА_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А. Крамаренко