Справа № 569/3918/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., з участю представника Рівненської митниці Держмитслужби Ступака А., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чоланюка С.Ю., розглянувши матеріали про порушення митних правил, які надійшли з Рівненської митниці Держмитслужби відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт. Оржів, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0047/20400/22 від 22 лютого 2022 року, 29.02.2020 року в зоні діяльності Волинської митниці Держмитслужби громадянин України ОСОБА_2 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 ) на підставі довіреності, виданої 24.02.2020 року громадянином України ОСОБА_3 , ввіз на митну територію України товар «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 ».

Переміщення автомобіля через митний кордон України проведено на підставі митної декларації типу ІМ40ЕЕ № UА204020/2020/210623 від 28.02.2020 року.

02.03.2020 року декларантом ФОП ОСОБА_4 в Поліську митницю Держмитслужби подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №204020/2020/210885 для здійснення митного оформлення товару «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 » з пакетом товаросупровідних документів: рахунком-фактурою №б/н від 26.02.2020 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 13.01.2012 року, довіреністю від 24.02.2020 року тощо.

За результатом аналізу товаросупровідних документів встановлено, що відправником та продавцем товару заявлено «Claus Henrik Rasmussen» (Mirabellegrenen), отримувачем - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ). Відповідно до комерційного рахунку №б/н від 26.02.2020 року, виданого продавцем «Claus Henrik Rasmussen», вартість товару «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 » становить 2750 євро (або еквівалент 74191,98 грн. на дату здійснення митного оформлення товару).

27.10.2021 року на адресу Рівненської митниці надійшов лист Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Державної митної служби України від 27.10.2021 року №15/15-02/7/4934, стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення транспортного засобу «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 » за митною декларацією від 02.03.2020 року №204020/2020/210885, що надійшов на адресу отримувача ОСОБА_3 .

За результатом опрацювання відповіді митних органів Королівства Данія встановлено, що транспортний засіб марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 » раніше належав ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), Данія. 14.02.2018 року Клаус та його дружина, ОСОБА_8 придбали новий автомобіль в компанії AT ОСОБА_9 (Jorgen Hansen Biler AT), і «Ford» був виставлений на продаж. В подальшому, АТ ОСОБА_9 продала «Ford» на аукціоні, і ймовірно, він був проданий компанії ВБ Ауто АnС («VB Auto ApS»).

01.07.2019 року компанія ВБ Ауто АnС продала вищевказаний транспортний засіб особі в Литві за суму 2800 Євро.

Автомобіль «Ford» не експортувався з Данії від імені першого власника ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Отже, громадянин України ОСОБА_1 при переміщенні через митний кордон України транспортного засобу марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 » надав митним органам документ (рахунок №б/н від 26.02.2020 року), який містить недостовірні відомості щодо продавця транспортного засобу.

Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до пункту 3.2. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. №651, відомості, заявлені у митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Підпунктом г, п.1, ч. 1 ст. 335 Митного кодексу України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: комерційні документи на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.

Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через

митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товару «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 », вартістю 74191,98 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості, а саме, комерційного рахунку №б/н від 26.02.2020 року, який в дійсності продавцем ОСОБА_7 не видавався.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, а саме переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

До початку розгляду справи ОСОБА_1 подав заперечення в яких вказав, що при придбанні вищевказаного транспортного засобу не мав на меті а ні занизити його вартість, а ні приховати будь-які дані від митних органів, умислу та мети вчинення будь-якого правопорушення не було, товар від митного органу не приховував, відсутня будь-яка шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Чоланюк С.Ю. вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, не визнає, підтримав подані письмові заперечення та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 події та складу адміністративного правопорушення.

Представник Рівненської митниці Держмитслужби Ступак А. під час розгляду справи підтримав протокол про порушення митних правил № 0047/20400/22 від 22 лютого 2022 року, просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно положень ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За положеннями ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у їх вчиненні, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, ст. 494 МК України, протокол про адміністративне правопорушення (протокол про порушення митних правил) це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП МК України), є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення (про порушення митних правил). У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до відповідальності; місце, час вчинення і суть правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясували інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обов`язком суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є встановлення факту вчинення особою щодо якої розглядаються матеріали діяння, що підпадає під кваліфікацію адміністративного правопорушення та встановлення вини в діях даної особи.

Вказані в сукупності зібрані матеріали свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, тобто вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу, як підстави до для переміщення документів які містять неправдиві відомості.

Проте, матеріали справи не містять доказів про невідповідність ціни автомобіля, вказаної ОСОБА_1 митним органам України, його дійсній вартості.

За відсутності у діях ОСОБА_1 приховування від митних органів митної вартості автомобіля, відсутня будь-яка шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, оскільки не доведено, що митні платежі, які підлягали сплаті при випуску у вільний обіг автомобіля, ОСОБА_1 не були сплачені.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном.

Крім того, суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення, потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Аналіз доказів і встановлених фактичних обставин справи (мотиви вчиненого правопорушення; асортимент, кількість і вартість незаконно переміщуваних товарів та відомостей про особу винного) свідчать про те, що діями ОСОБА_1 шкоди не завдано.

З огляду на зазначені обставини та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування штрафу і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст.472 МК України як безальтернативне стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності».

Отже, вчинені ОСОБА_1 дії є малозначними, а накладення на нього стягнення не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Судом враховано, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не спричинило шкоди інтересам держави, а тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись відносно нього усним зауваженням, на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 22, 283-285 КУпАП, ст.ст. 483, 487, 495, 527, 528 Митного кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставіст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв