Справа № 156/528/22
Провадження № 3/156/322/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року смт. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бахаєв І.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та мешканки: АДРЕСА_1 , яка є працевлаштованою

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

в с т а н о в и в :

25 серпня 2022 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 684267, складений 21 серпня 2022 року уповноваженою особою відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області за фактом можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З дослідженого судом протоколу в справі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 684267 від 21 серпня 2022 року вбачається, що 21 серпня 2022 року близько 10:20 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 вчинила економічне насильство відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме обмежувала останнього в доступі до його документів, що могло завдати матеріальної шкоди потерпілій особі. Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, судді пояснила, що дійсно протягом останніх трьох років мешкає з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в будинку АДРЕСА_1 . 21.08.2022 року близько 10 год. 20 хв. повернувся додому її співмешканець ОСОБА_2 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона запросила останнього перепочити, однак ОСОБА_2 був дуже знервований та чогось від неї вимагав. Чого саме він вимагав, ОСОБА_1 не розуміла. Після цього ОСОБА_2 почав погрожувати ОСОБА_1 , що викличе поліцію. Через деякий час до них приїхали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_2 викликав їх, бо ОСОБА_1 начебто обмежила останнього в доступі до його особистих документів. ОСОБА_1 наполягає, що вона цього не робила, документи, як знаходились в шафі, так там і лежали до приїзду поліцейських.

Вислухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративний матеріал, суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу Українипро адміністративніправопорушення є охорона прав і свободи громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстомЗакон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, обставини описані в протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено можливості настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності (натомість зазначено "..... чим могло завдати матеріальної шкоди.").

Зокрема, обставини, які зазначені посадовими особами в протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами в справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Конфліктна ситуація, що сталася 21.08.2022 року в родині ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Більше того, даний протокол не містить всіх необхідних фактичних даних, належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених у протоколі та настання для потерпілої особи, наслідків, зазначених в ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суддя доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Зважаючи на наведене вмотивування, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпА.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, на підставі ст. 282 КУпАП суддя вважає за необхідне доручити начальнику Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенку провести теоретичні заняття з підпорядкованими дільничними офіцерами поліції, спрямовані на вивчення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» .

Керуючись ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доручити начальнику Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенку провести теоретичні заняття з підпорядкованими дільничними офіцерами поліції, спрямовані на вивчення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Копію цієї постанови судді направити до Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області.

Про заходи, вжиті на виконання цієї постанови судді, слід повідомити Іваничівський районний суд Волинської області (юридична адреса: вул. Незалежності, 16, смт. Іваничі, Володимирський район, Волинська область) у строк до 25.09.2022.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя - І.М.Бахаєв