Справа № 452/3846/20
Номер провадження 3/298/140/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши об`єднану справу, матеріали якої надіслані Самбірським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, разом з постановами Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2020 року та від 28 грудня 2020 року у справі №42/3849/20 та від 25 грудня 2020 року та від 28 грудня 2020 року у справі №42/3846/20 про передачу справ до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, для розгляду по суті.

Відповідно вимог ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Положеннями частини другої вказаної статті передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З наведеного слідує, що матеріали даної справи надійшли до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за зареєстрованим місцем проживання правопорушника, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 276 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447493 від 18 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП №4 Самбірського ВП ГУНП у Львівській області Груца С.П., "17(18).12.2020 року (через наявні виправлення в протоколі відсутнє чітке зазначення дати) о 23 год. 30 хв. (або ж 00 год. 00 хв. через наявні виправлення в протоколі відсутнє чітке зазначення часу) на 30км + 230 м автодороги «Львів-Самбір-Ужгород» водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , та в установлених межах не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожню обстановку від чого втратив змогу керувати транспортним засобом, після чого здійснив наїзд у кювет від чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху".

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447492 від 18 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП №4 Самбірського ВП ГУНП у Львівській області Груца С.П., "17.12.2020 року о 23 год. 30 хв. на 30км + 250 м автодороги «Мостиське-Самбір-Борислав» водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп"яніння. Стан алкогольного сп"яніння проводився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер алкотестер 6820. Проба позитивна 1.31 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху".

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, судом вживались дії щодо повідомлення останнього про розгляд справи.

Судом зауважується, що справа неодноразово призначалася до розгляду, в жодне судове засідання ОСОБА_1 не з"явився, останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Крім цього, на офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Згідно із ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 , в тому числі, мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали об"єднаної справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП ).

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 266 КУпАП (в редакції станом на 17 грудня 2020 року), а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року за №1452/735, передбачені процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Згідно з вказаними нормативними актами станом на час подій правопорушень згідно складених щодо ОСОБА_1 протоколів, за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд водія на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, який на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з п.7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі Інструкція).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Як визначено у Інструкції, висновки щодо результатів огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

При цьому згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447492 від 18 грудня 2020 року, 17.12.2020 року о 23 год. 30 хв. на 30км + 250 м автодороги «Мостиське-Самбір-Борислав» водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп"яніння. Стан алкогольного сп"яніння проводився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер алкотестер 6820. Проба позитивна 1.31 проміле

Поряд з цим в матеріалах справи, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні дані щодо присутності будь-яких свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не долучено пояснень свідків. У протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Свідки чи потерпілі» під номером 1 наявний підпис, однак кому належить це підпис встановити неможливо, відомостей про особу не зазначено. У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано лише прізвище свідків, однак підписи цих свідків відсутні, як і не зазначено результату огляду на стан сп`яніння, лише наведено проба позитивна.

В протоколі про адміністративне правопорушення значиться про долучення до матеріалів відео, однак таке в матеріалах справи відсутнє, до суду не надіслано. Факт ненадіслання такого відео до суду стверджується також внутрішнім описом справи.

Встановлені обставини позбавляють суд можливості визнати результати огляду за допомогою алкотестеру «Драгер», як беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і дають підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп`яніння останнього у визначеному законом порядку встановлений не був.

Згідно зі ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки доказів.

Враховуючи викладене, суд, виходячи з принципів зазначених у ст. 62 Конституції України, що будь-яке обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходить до висновку, що наявними є очевидні порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП ).

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 44-45 справи Кривошапкін проти Росії ). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Що стосується наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то суддя зазначає наступне.

Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме: у ньому зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 124 КУпАП, проте не розкритий зміст вказаного правопорушення, суть правопорушення не співставляється із диспозицією ст. 124 КУпАП, не зрозуміло кому завдано матеріальних збитків, не зазначено яким транспорним засобом керував ОСОБА_1 , в протоколі наявні суперечності щодо ідентифікуючих ознак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , зокрема у фабулі протоколу вказано номерний знак - НОМЕР_1 , а в графі номерний знак - НОМЕР_2 .

Згідно з вимогами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року №1376, усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до нього, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено (п.п.6, 7).

Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 наявні виправлення в даті та часі вчинення правопорушення, такі не засвідчені посадовою особою, яка їх внесла, відсутні дані щодо ознайомлення особи, стосовно якої складено протокол - ОСОБА_1 з такими виправленнями.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016 р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно вимог п.1 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються, окрім іншого, схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

При цьому, додана до протоколу схема місця ДТП містить відомості про учасника ДТП - автомобіль ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , в той же час відповідно до відомостей протоколу щодо ОСОБА_1 , останній керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак відомості викладені у протоколі та інформація, відображена в схемі місця ДТП, не узгоджуються між собою, містять суттєві розбіжності. Крім цього, схема місця ДТП не містить інших відомостей щодо ідентифікуючих ознак траснпортного засобу, належності такого, даних про реєстрацію автомобіля. Також наявні суперечності щодо місця вчинення правопорушення, зокрема в протоколі вказана ділянка дороги - 30км + 230 м автодороги «Львів-Самбір-Ужгород», а в схемі місця ДТП зазначено - 30км + 250 м автодороги «Мостиське-Самбір-Борислав».

Схема місця дорожньо-транспортної пригоди, на переконання судді, є неналежним та недопустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім цього, дані про місце вчинення вчинення правопорушень різняться в протоколах щодо ОСОБА_1 .

Вище наведене дозволяє зробити висновок про те, що уповноважена особа відділу поліції під час складання матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, не встановила всіх обставин її скоєння.

Усунути означені вище недоліки під час розгляду даної справи шляхом дослідження наданих суду доказів, допиту учасників дорожньо-транспортної пригоди неможливо, оскільки приведення схеми місця дорожньо-транспортної пригоди у відповідність вимогам Інструкції та фактичним обставинам справи, на які посилаються учасники дорожньо-транспортної пригоди, а також зміна фабули обвинувачення у протоколі, не входить до компетенції суду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності в його діях складу названого адміністративного правопорушення.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь і є підставою для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За змістом п.7 ст.247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбаченихст.38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме.

Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 124, 130, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП , суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.