ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., при секретарі Широковій Л.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, білоруса, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та діючого в його інтересах захисника Круглюка І.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 29 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 29 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.06.2022 року о 15 год. 19 хв., по вул. Учительській м. Чернівців керував транспортним засобом марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у лікаря нарколога (висновок лікаря №1113), чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 29 червня 2022 року справа №726/862/22 провадження №3/726/709/22. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до

ЄУНСС: 726/862/22 Головуючий у І інстанції: Проскурняк І.Г.

Номер провадження: 33/822/410/22 Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В.П.

Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Вважає, що поліцейським було порушено ст.ст.31, 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки вони не поінформували його про конкретну причину зупинення транспортного засобу та причини застосування до нього превентивних заходів.

Стверджує, що був порушений порядок огляду на стан сп`яніння, який унормований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, оскільки протягом проведеного часу в медичній установі з боку медичного працівника не було спроб провести медичний огляд, зокрема зафіксувати його зовнішній вигляд, поведінку, стан свідомості, мовну здатність, і на підставі цього зробити висновок та діагноз за результатами огляду.

Крім цього, відповідно до п.п.12, 13 Розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров, однак йому не було запропоновано інші (альтернативні) варіанти дослідження. В той же час, мед. Працівником складено висновок в якому відсутні данні щодо стану сп`яніння чи відсутності стану сп`яніння, а вказано відмову від проходження медичного огляду та обстеження.

Стверджує, що наведеною Інструкцією не передбачено складання Висновку щодо результатів медичного огляду вказаного змісту.

Вважає, що зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, які були встановлені у нього, зокрема зіниці очей, які не реагують на світло, є вигаданими, оскільки дослідження на встановлення вказаної ознаки не проводилось ні працівниками поліції, ані працівниками медичної установи.

Звертає увагу суду на те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, так як він поїхав разом із працівниками поліції. У медичній установі працівник запропонував йому здати сечу для проведення аналізу, однак він не міг її здати, оскільки біля нього постійно стояли працівники поліції.

Він був готовий здати кров чи інші біологічні зразки, однак їх ніхто не брав, хоча відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук, кров.

Також стверджує, що висновок ЧОНД №461 є неналежним доказом, оскільки він не відповідає формі визначеній в Інструкції №1452/735. Він хотів здати біологічну речовину (сечу), однак через хвилювання та постійний тиск зі сторони лікаря та поліцейських не мав фізіологічної можливості його здати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та діючого в його інтересах захисника Круглюка І.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній, та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону було дотримано районним судом.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та надав суду пояснення, аналогічного змісту, які були зазначені ним в поданій апеляційній скарзі.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи поданої апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №244674 від 03.06.2022 року, де викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з якого слідує, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1); направленнями на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.2); медичним висновком № 1113 від 03.06.2022 року (а.с.3), що виданий лікарем-наркологом МОЗ України ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 , який скріплений печаткою і підписом лікаря, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від проходження медичного огляду та обстеження; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с.7), що здійснювали оформлення та з якого видно, що під час перевірки документів водія ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що останній, перебуває в стані наркотичного сп`яніння по виявленим ознакам, в зв`язку з чим працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у ЧОНД, на що останній погодився, однак своєю поведінкою, діями, які тривали довгий період часу, свідчили про навмисне затягування часу та не бажання вчиняти будь-яких спрямованих дій на здачу біологічних зразків.

Всі обставини, які мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки цього доказу, який є достовірним, належним та допустимим.

А тому доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для направлення його в медичний заклад для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також, що він від такого огляду не відмовлявся є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Районним судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Крім того, сам правопорушник в своїх поясненнях, які ним були надані в апеляційній інстанцій не заперечував той факт, що він не надав лікарю-наркологу зразки свого біологічного середовища, а його пояснення про те, що у нього не вийшло їх надати у зв`язку із тим, що він сильно хвилювався через присутність працівників поліції та постійного тиску лікаря, на думку апеляційного суду, є способом уникнення адміністративного стягнення за скоєне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції №1376, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, підписаний особою, яка його склала та правопорушником, та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Безпідставними, на думку апеляційного суду, є доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції під час складання протоколу, порушено інструкції про порядок освідчення осіб, які керуються транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, з наданих суду матеріалів (відео) вбачається, що працівниками поліції у зв`язку із виявленням підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, останньому було озвучено ознаки сп`яніння, які у нього виявлено, роз`яснено та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я з метою встановлення його стану. Тобто, вказану інструкцію поліцейським було дотримано, що спростовує вказані твердження апелянта про надумані ознаки сп`яніння.

Апелювання ОСОБА_1 на те, що він від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, так як він поїхав разом із працівниками поліції, однак не зміг здати сечу для проведення аналізу, у зв`язку із тим, що біля нього були присутні працівники поліції, які здійснювали на нього тиск, та йому було надано лікарем малий проміжок часу, на думку апеляційного суду є надуманими, оскільки з матеріалів справи, а саме з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що медичним співробітником було надано ОСОБА_1 довгий період часу більше години, протягом якого він повинен був здати біологічні середовища. Протягом вказаного часу ОСОБА_1 було надано води та роз`яснено, що не здача вказаного біологічного середовища буде розцінено, як відмова від проходження огляду, і відносно нього будуть складені матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП. Під час вказаного часу працівники поліції знаходилися на відстані від нього, за дверима вбиральні, і жодного тиску на нього не здійснювали.

Вважаю, що дії працівника медичного закладу охорони здоров`я та працівників поліції відповідали положенням закону та були проведені з урахуванням медичної специфіки обстеження осіб на стан сп`яніння.

Міркування апелянта стосовно того, що він був готовий здати кров чи інші біологічні зразки, однак їх ніхто не брав, є його припущенням, при цьому, у відповідності до положень вказаної вище Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки. Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Оскільки ОСОБА_1 перебував у свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не здав біологічне середовище (сечу), вважаю, що висновок про те, що він умисно відмовився від проходження медичного обстеження є вірним.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення поліцейським ст.ст.31, 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки вони не поінформували його про конкретну причину зупинення транспортного засобу та причини застосування до нього превентивних заходів, то вони на думку апеляційного суду є надуманими, оскільки з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що після зупинення транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , працівник поліції поінформував останнього, що його зупинено на підставі ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». У відповідності до зазначеного Закону, а саме ч.1 п.6 ст.8, працівники правоохоронних органів можуть здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, зокрема обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Давній

"Згідно з оригіналом"

Головуючий суддя _____________________ В.П. Давній

27.07.2022 року

(дата засвідчення копії)