Справа №: 486/974/22 Провадження № 3/486/588/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкова О.І., розглянувши матеріали справи №486/974/22, що надійшли від начальника відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

05.09.2022 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшли матеріали справи №№486/974/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями за принципом вірогідності визначено головуючою суддю Волокову О.І. та 06.09.2022 року передано у провадження судді Волкової О.І.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волковою О.І. заявлено самовідвід.

На погляд судді розгляд адміністративного матеріалу під її головуванням може викликати сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Норми КУпАП не передбачено права відводу чи самовідводу у матеріалах про адміністративні правопорушення, проте Україна підписавши та ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, повністю визнала на своїй території дію Конвенції, згідно п. 1 ст. 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід врахувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. ( Рішення у справі «Фей проти Австрії» і рішення «Ветштайн проти Швейцарії»). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про небезсторонність суду (Рішення у справі «Пуллар проти Сполученного Королівства»).

Кодекс України про адміністративні правопорушення не регламентує питання самовідводу та відводу.

Проте, задля подолання прогалин у національному законодавстві, для забезпечення процесуальними гарантіями дії принципу всебічності, повноти й об`єктивності, дотримуючись верховенства права, принципу законності в даному випадку слід застосувати аналогію, що визначено КПК України.

Прийняте суддею рішення про самовідвід є процесуальним, яке відповідно до основних засад судочинства, не повинно підлягати перегляду іншим суддею.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивності критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Суддя при розгляді справи дотримується принципу верховенства права та з огляду на розумні строки розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, як на елемент права, права на справедливий судовий розгляд, та вважає доцільним заявити самовідвід.

З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого собі самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та Закону України "Про судоустрій і статус суддів". З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися виключно судами вищих інстанцій під час перегляду рішення.

Суддя несе власну персональну відповідальність за своє процесуальне рішення щодо самовідводу і не має необхідності усилювати це рішення, рішенням іншого судді. Так як така практика призводить до негативних наслідків, а саме конфліктів між суддями судів перших інстанцій, призводить до зловживання процесуальним правом та даремно витраченого процесуального часу, негативно впливає на розумні строки розгляду справи. Різна правова позиція суддів призводить не до єдності судової практики, а до її різноманітності, що є неприпустимим.

Суддя проаналізувала, обдумала, оцінила варіанти, визначила наслідки, розгляду справи під її головуванням, з застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд і заявила самовідвід з власної ініціативи.

З огляду на те, вважає, що сторони у справі мають право знати, чому справу передано іншому судді, це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю, у тому числі з боку інших суддів, є неприпустимим.

Тому з метою дотримання положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст. 1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду протоколу про адміністративне правопорушення справу слід передати до секретаріату суду для автоматизованого розподілу.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, КПК України, ст. 283 КУпАП, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заявлений самовідвід судді Волкової О.І. та повернути адміністративний матеріал №486/974/22 до секретаріату суду, для проведення його перерозподілу.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА