22.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/3346/22
Провадження № 3/205/1875/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №091423 складеного 07.06.2022 року (далі Протокол про адміністративне правопорушення), 07.06.2022 року о 02 год. 05 хв. в м. Дніпро, Новокадацький район, Набережна-Заводська, 110, водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував т.з. TOYOTA CAMRY днз. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер 0488. Результатом огляду позитивний, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, надавши пояснення, які фактично відповідають письмовим пояснення наданих до суду через канцелярію 06.07.2022 року (а.с.11-16). Зазначивши, у тому числі на те, що 07.06.2022 року, у період часу який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та який вказано на відеозапису доданому до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, він транспортним засобом автомобілем TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_2 не керував, автомобіль був припаркований на узбіччі дороги у лісосмузі, а сам він був на рибалці зі своїм знайомим. Його транспортний засіб ніхто з працівників поліції не зупиняв так як він не здійснював керування транспортним засобом, коли до нього підійшли працівники поліції він просто сидів у машині, двигун був заглушений. Оскільки претензії до нього зі сторони працівників поліції були з приводу того, що він, у нічний час, під час комендантської години, перебуває на вулиці без спеціального дозволу, він вважав, що протокол про адміністративне правопорушення у даній справі складено саме з цього приводу, тому і розписався у ньому. Просить суд закрити провадження у даній справі вважаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, а саме: Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1); Відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників поліції події від 07.06.2022 року який складається із фрагментів відеозапису у період часу з 02 год. 02 хв. до 02 год. 21 хв. на CD-диску доданому до Протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2); Результати тестування за допомогою газоаналізатору «Drager» (а.с.3); Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); Рапорт працівника поліції (а.с.5); Письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.11-16); Постанову суду від 06.07.2022 року про витребування з Управління патрульної поліції відеозапису з портативних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції щодо події яка мала місце 07.06.2022 року про яку складено Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.18-18зворот); Копію реєстру поштової кореспонденції про отримання Управлінням патрульної поліції 13.07.2022 року копії постанови суду (а.с.21); оцінивши наявні у суду докази, приходжу наступного висновку.

Частина 2 статті 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України), зобов`язує органи державної влади та їхніх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 129 Конституції України задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є забезпечення доведеності вини.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Отже, на території України діє презумпція «невинуватості» особи, що визначено і у ч.2 ст.6 Конвенції: «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995 (Заява №15175/89) вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У розумінні Конвенції «кримінальним обвинуваченням» слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03), правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, який доводить винуватість особи в інкримінованому йому порушенні Правил дорожнього руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність та обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших допустимих доказів, які б «поза розумнім сумнівом» доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як про це неодноразово зазначав ЄСПЛ, у своїх рішеннях по справах «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р. п.45 (заява №21037/05 п.45), «Смирнов проти України» від 15.10.2010 р. п.53 (заява №38683/06), «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р. п.75 (заява № 29644/10).

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення та містить: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом та у багатьох випадках залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинен містити суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Фабулою Протоколу про адміністративне правопорушення водію ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п.2.9а Правил дорожнього руху та дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Підпунктом а пункту 2.9 Правил дорожнього руху заборонено водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, у тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, саме за порушення п.п.а) п.2.9 Правил дорожнього руху, диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП визначає об`єктивну сторону складу правопорушення як: за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

В пункті 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в редакції від 19.12.2008 року, зазначено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Абзацом 4 пункту 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в чинній редакції від 19.12.2008 року зазначено, що для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

ОСОБА_1 заперечується керування транспортним засобом TOYOTA CAMRY днз. НОМЕР_2 07.06.2022 року у період який йому ставиться у вину протоколом про адміністративне правопорушення.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису на CD-диску доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідно до приписів статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення,встановлено, що він зроблено з декількох портативних відеореєстраторів працівників поліції щодо події, яка відбулась 07.06.2022 року за участю ОСОБА_1 та складається з певних фрагментів у період часу з 02 год. 02 хв. до 02 год. 21 хв., з якого чітко прослідковується, що відеозапис розпочато з моменту коли ОСОБА_2 знаходився у машині в кріслі водія. Відомостей щодо зупинення працівниками поліції ОСОБА_1 як особи яка 07.06.2022 рокукерувала транспортним засобом, даний відеозапис не містить.

Відповідно до п.5 р.ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У зв`язку з зазначеним, 06.07.2022 року судом було винесено постанову про надання Управлінням патрульної поліції у Дніпропетровській області повного відеозапису з портативних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції щодо події яка мала місце 07.06.2022 року про яку складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №091423 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.18-18зворот).

Однак, станом на 22.07.2022 року до суду відповідного доказу не надано, причин неможливості його надання Управлінням патрульної поліції у Дніпропетровській області, суду не повідомлено.

Судом не встановлено наявності доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили порушення ОСОБА_1 п.п. а) п.2.9 Правил дорожнього руху, що полягає у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини, положення ч.1 ст.247 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 9, 247, 251, 255, 256, 266, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення єдиний унікальний номер 205/3346/22 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя: Н.О. Бізяєва