ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/606/22 Справа № 208/2081/22 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , працює «Донпромтранс",

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винуватими у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено на них, кожного окремо, адміністративне стягнення в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір по 496,20 гривень з кожного.

Відповідно до протоколу серії ААБ №010685 від 05.04.2022 року відносно ОСОБА_1 05.04.2022 року о 18:10 годині в м. Кам`янське пр-т Гімназичний 71, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерево. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальним збитками. Водій порушив п.12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу ААБ №010684 від 05.04.2022 року відносно ОСОБА_2 вбачається, що 05.04.2021 року о 18:10 годині в м. Кам`янське пр-т. Гімназичний 71 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda SuperB д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з прилеглої території з двору, не надав перевагу в русі автомобілю ГАЗ24 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по пр-ту Гімназичному та скоїв зіткнення з ним. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій порушив п.10.2 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КупАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.05. 2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що повний текст постанови суду отримав лише 19.05.2022 року, тому вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Зазначає, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, судом має бути з`ясовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР цією особою та наслідками, які настали. Тож, вважає, що вказаною постановою суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи, дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП вказаними водіями вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки водій ОСОБА_2 , здійснюючи маневр (виїзд з прилеглої території на головну дорогу), не надав йому переваги у русі, а він, в свою чергу, вжив всіх заходів для уникнення ДТП: зменшив швидкість руху (застосовуючи екстрене гальмування); виїхав на узбіччя (з метою уникнення ДТП та об`їзду раптово виниклої перешкоди); застосував звуковий сигнал з метою привернення уваги водія ОСОБА_2 . Також апелянт зауважує, що якби не виїхав повністю на узбіччя та не зіткнувся з деревом, сталося б зіткнення з автомобілем «Шкода», що могло б призвести до тяжких наслідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з п.1.5 правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.12.1 правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

На думку апеляційного суду вина ОСОБА_1 дійсно підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом серії ААБ №010685 від 05.04.2022 року, відповідно до якого 05.04.2022 року о 18:10 годині в м. Кам`янське по пр-ту Гімназичному, 71 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ24 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерево; схемою місця ДТП, яка сталась 05.04.2022 року, в якій зафіксована обстановка на місці дорожньо-транспортної пригоди, розташування обох автомобілів на місці ДТП, напрямки руху транспортних засобів, гальмівний шлях автомобіля ГАЗ довжиною35м.; фототаблицею; поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , який пояснив, що виїхав з автомийки «Піт-стоп» в напрямку пр.-ту Гімназичного, перед цим впевнившись, що перешкод для руху немає. Коли він вже закінчив поворот, йому на зустріч виїхав автомобіль ГАЗ, внаслідок чого відбулось зіткнення.

Також апеляційний суд повністю погоджується із судом першої інстанції в частині мотивування позиції у відповідь на доводи водія ОСОБА_1 відносно швидкості його руху в межах 50км/год.

Так, суд критично поставився до цього посилання правопорушникаЮ зазначивши, що гальмівний шлях автомобіля ГАЗ склав 35 м. (схема ДТП), в той же час максимально допустимим при швидкості для даного виду транспорту 40 км/год - є гальмівний шлях довжиною 14,7 м., що встановлено п.31.4.1 ПДР. Згідно з приміткою до даного пункту випробування робочої гальмової системи проводиться на горизонтальній ділянці дороги при швидкості транспортного засобу на початок гальмування: 40 км/год - для автомобілів. Гальмовий шлях вимірюється з моменту натискання на гальмову педаль (рукоятку) до повної зупинки транспортного засобу). Отже, при швидкості руху 50 км/год. гальмівний шлях не може складати 35м, тож відповідно мало місце перевищення швидкості руху, оскільки, як встановлено п.12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що надані матеріали містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, які були належним чином оцінені судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Суд першої інстанції надав належну оцінку діям обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , і обґрунтовано наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Підстави ставити під сумнів вищезазначені докази відсутні, оскільки в суді апеляційної інстанції апелянтом не було спростовано висновки суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене твердження апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, не узгоджується із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

На переконання апеляційного суду висновок суду першої інстанції стосовно доведеності в даному випадку взаємної вини, тобто того, що дії водія ОСОБА_1 , як і дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинно наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, є законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оскільки матеріали адміністративної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, і суду апеляційної інстанції таких не було надано, підсумовуючи викладене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, перевірив докази під час судового розгляду на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КупАП, і прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко