Справа № 482/515/22
Номер провадження 3/482/439/2022
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2022 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Демінська О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 089244 від 19.06.2022 року, 18.06.2022 року о 22 год. 40 хв. в с. Гур`ївка Миколаївського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, агресивна поведінка. На момент зупинки водієві було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, а саме продути в алкотестер "Драгер" або проїхати до медичного закладу, на що останній категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, з якого починається розгляд справи про вчинення фізичною особою адміністративного правопорушення, і кінцевим результатом якого є прийняття судом судового рішення від імені держави на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Згідно до вимог ст. статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14, під керування транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу .

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1.10 «Правил дорожнього руху», водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Для того щоб особа була зобов`язана виконувати вимоги п.2.5 або п. 2.9 а ПДР України та нести відповідальність за їх невиконання, вона повинна бути водієм або керувати транспортним засобом без наявного посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно до «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Ст. 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 089244 від 19.06.2022 року, який направлено до суду, вказано, що 18.06.2022 року о 22 год. 40 хв. в с. Гур`ївка Миколаївського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, агресивна поведінка. На момент зупинки водієві було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, а саме продути в алкотестер "Драгер" або проїхати до медичного закладу, на що останній категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Саме такі його дії кваліфіковано працівниками поліції за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, в самому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено будь-яке конкретне місце у населеному пункті, де ж саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, як про це стверджується.

Відповідно до відеозаписів, долучених до матеріалів справи, водію ОСОБА_1 , в приміщенні відділу поліції повідомлено про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестеру "Драгер" в приміщенні відділу поліції або пройти огляд в медичному закладі.

Ознак сп`яніння, у зв`язку із виявленням яких було пред`явлено таку вимогу працівником поліції, згідно з даними відеозапису, не зазначалося.

Згідно з цим же відеозаписом, ОСОБА_1 повідомляється про те, що він був зупинений працівниками ТРО (коли, де, за яких обставин не вказується), зі слів яких стверджується, що він при цьому керував транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`яніння.

При цьому, сам же ОСОБА_1 на відеозаписі стверджує, що транспортним засобом він не керував та ніхто його не зупиняв.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення у якості свідків, 18.06.2022 року, близько 22.43 год. вони, перебуваючи на службі в ТРО, під час патрулювання с. Гур`ївка виявили транспортний засіб "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у комендантську годину, після 22.00 год. В подальшому, в ході спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим викликано поліцію.

Будь-які відомості щодо місця керування транспортним засобом, а також і ознак алкогольного сп`яніння виявлених саме працівником поліції, матеріали справи не містять.

Факт керування ОСОБА_1 заперечувався згідно з даними дослідженого судом відеозапису, так і його незгодою зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому він про це вказав у графі «пояснення».

Згідно з положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р., яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння при цьому є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, про існування будь-яких законних підстав проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що визначено п.п. 2-4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р. у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої , наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, не вказано.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 089244 від 19.06.2022 року, 18.06.2022 року о 22 год. 40 хв. в с. Гур`ївка Миколаївського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками, як вказано: «сильного алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, агресивна поведінка».

При цьому почервоніння обличчя, нестійка хода та агресивна поведінка не визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Крім того, вказана інструкція взагалі не містить поняття та ознак «сильного алкогольного сп`яніння», про що йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх конкретних даних, у такому вигляді через його істотні недоліки, він викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 , який винуватість свою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, заперечує.

Сам по собі факт існування відеозапису, в ході якого зафіксовано лише твердження ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував, також не конкретизовано підстав проходження огляду на стан сп`яніння водієм транспортного засобу, оскільки ані відеозапис, ані протокол про адміністративне правопорушення не містить ознак алкогольного сп`яніння, визначених відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р., як передумови для вимоги для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, як основного джерела доказу, від якого усі інші докази є похідними, не є беззаперечним, належним та допустимим доказом у справі, враховуючи, що предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретного місця вчинення адміністративного правопорушення, про вчинення якого ОСОБА_1 стверджується.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи визначальну роль протоколу, як доказу підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням наявних порушень, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП та прийняти рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в тому числі шляхом надання оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Слід зазначити, що складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та підготовка матеріалів для їх розгляду покладено на органи Національної поліції України, що не слід ототожнювати із повноваженнями суду, який розглядає справи про адміністративні правопорушення із винесенням рішення, передбаченого положеннями КУпАП, зокрема: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 Кодексу; про закриття справи.

Враховуючи, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст. 256 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 089244 від 19.06.2022 року.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І. Демінська