Справа № 503/728/22
Провадження №3/503/596/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої провідником РПЧ-9 АТ «Укрзалізниця», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП,

встановив:

04.07.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300259, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.06.2022 року близько 22.30 години, висловлювався в адресу родини ОСОБА_3 нецензурною лайкою, голосно кричав, кидався в їх сторону щебнем, порушив громадський порядок та спокій громадян, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, не досягши віку настання адміністративної відповідальності шістнадцяти років, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи була своєчасно сповіщена належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, про що свідчить відповідна розписка від 13.07.2022 року (а.с.16). Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. При цьому, будучи присутньою в судовому засіданні, яке відбулось 15.07.2022 року, ОСОБА_1 заперечувала сам факт вчинення її сином зазначеного вище адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та просила допитати свідка ОСОБА_4 , в письмових поясненнях якого зазначені неправомірні дії її сина. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частина 3 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 -цього Кодексу.

При цьому, ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отриманими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300259 від 04.07.2022 року (а.с.2), який підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень щодо викладених у ньому обставини та із зазначенням у графі пояснень по суті порушення того, що остання згодна з складеним щодо неї протоколом, а також зазначенням того, що в майбутньому вона буде краще займатися вихованням сина;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 08.06.2022 року (а.с.5-6) , в яких останнім було зазначено, що ОСОБА_6 був присутнім серед групи осіб, яка разом з ним прийшла до будинку за місцем проживання родини ромів ( ОСОБА_3 ) для з`ясування з ними стосунків, та в подальшому у ході конфлікту почала кидати камінням в сторону членів згаданої родини;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 16.06.2022 року (а.с.7-8), в яких останнім було зазначено, що ОСОБА_6 приєднався до групи осіб, яка йшла для з`ясування стосунків до будинку, де проживає родина ромів, та в ході подальшого конфлікту голосно викрикували висловлювання нецензурною лайкою, а в подальшому ОСОБА_6 , разом з іншими почав кидати в членів родини ромів щебнем;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 від 08.06.2022 року (а.с.9), в яких остання відзначила, що до будинку, де вона проживає разом зі своєю родиною, прийшла група осіб, серед якої був ОСОБА_6 , і під час виниклого у подальшому конфлікту останній , разом з іншими, кидався битися, кричали, обзивали непристойним визначенням, висловлювалися нецензурною лайкою та кидали в неї і членів її родини щебнем;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 від 21.06.2022 року (а.с.12) , в яких остання відзначила, що проживає поряд з родиною ромів і на час вище вказаної події спала у себе в дома, але прокинулась почувши гучні крики, нецензурну лайку та погрози, які лунали чоловічими голосами, зокрема підлітків, ззовні;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9 від 21.06.2022 року (а.с.11), в яких остання відзначила, що проживає поряд з родиною ромів до яких прийшла чисельна група осіб і почали з ними з`ясовувати стосунки під час яких було чутно нецензурну лайку.

Крім того, за клопотанням раніше заявленим ОСОБА_1 , в судовому засіданні, яке відбулось 29.07.2022 року, судом було допитано свідка ОСОБА_4 , який дав усні покази та додатково виклав їх письмово у своїй заяві до суду від 29.07.2022 року (а.с.17-19), згідно яких 06.06.2022 року ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку ромів, разом з усіма там присутніми, кричав, висловлювався нецензурною лайкою, а в подальшому, як і інші, кидався щебнем в напрямку ромів.

При цьому, письмові пояснення свідка ОСОБА_10 від 21.06.2022 року (а.с.10), суд не приймає як доказ на підтвердження вини та про обставини події, оскільки остання не була очевидцем події і, згідно змісту самих її письмових пояснень, про неї їй стало відомо виключно зі слів іншої особи, пояснення якої не отримано та/або не долучене до матеріалів справи про адміністративне правопорушення при її оформленні.

Відсутність в письмових поясненнях неповнолітнього ОСОБА_2 , наданих ним в присутності свого законного представника матері ОСОБА_1 (а.с.3), зазначення у своїх діях обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд оцінює як реалізацію ним своїх прав, передбачених ст. 63 Конституції України.

В свою чергу заперечення ОСОБА_1 щодо вчинення вищевказаного правопорушення, суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови свого захисту з метою ухилення від відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми. Водночас із цим ОСОБА_1 не надала доказів на спростування обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та не заявляла клопотань про забезпечення доказів, зокрема шляхом виклику для допиту інших свідків, окрім свідка ОСОБА_4 . При цьому, суд позбавлений можливості за власною ініціативою здійснювати збір доказів з урахуванням принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів.

Суд додатково відзначає, що на стадії досудового оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, визнавала свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022 і від 17.05.2022 року № 341/2022, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX і 22.05.2022 року № 2263-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому у межах санкції за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 184 ч.3, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_11 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП і застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко