Номер провадження: 33/813/980/22
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я.к.,

захисника Марочкіна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Марочкіна Володимира Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2022 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2022 року, що складає 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.06.2022 року серії ААД №090246 05.06.2022 року о 22:15 год. в м. Одеса по вул. Дача Ковалевського, біля будинку № 87, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , маючі явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор №471627.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 16.08.2022 року адвокат Марочкін В.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з мотивами прийняття судом оскаржуваної постанови захисник зміг ознайомиться лише отримавши копію повного тексту такої постанови 10.06.2022 року, після чого у десятиденний строк звернувся до суду із апеляційною скаргою.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- складений протокол не містить посилань на п.2.9 «а» ПДР України, що свідчить про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- працівниками поліції було порушено права ОСОБА_1 на захист, що підтверджується відсутність його підпису у протоколі щодо роз`яснення йому таких прав;

- відеозапис портативного реєстратора є неналежним доказом, оскільки не засвідчений ЕЦП, матеріали справи не містять інформації щодо місця збереження його оригіналу, а сам запис не містить вказівки на місце події, а ОСОБА_1 не надавав згоди на запис свого голосу;

- ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат зазначив, що оскаржувану постанову було постановлено у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а її копію було отримано апелянтом лише 10.08.2022 року.

Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання адвоката Марочкіна В.О. в інтересах ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови раніше ніж, як зазначено у апеляційній скарзі, 10.08.2022 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вона повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протокол про адміністративне правопорушення від 05.06.2022 року серії ААД №090246, відповідно до якого 05.06.2022 року о 22:15 год. в м. Одеса по вул. Дача Ковалевського, біля будинку № 87, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови. Відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор №471627;

- змістом відеозапису з портативного відеореєстратора №471627, наданого співробітниками поліції, з яких вбачається, що 05.06.2022 року о 22:15 год. в м. Одеса по вул. Дача Ковалевського, біля будинку № 87, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , маючі явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Доводи захисника щодо порушено права ОСОБА_1 на захист апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з такого.

Дійсно, ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористуватися передбаченими законом правами, не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин захисником і апеляційному суду.

Апеляційний суд також звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, і у суді апеляційної інстанції.

Щодо посилання апелянта на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказам, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП, якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вищенаведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розід Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Окрім того, наведеною Інструкцією чітко встановлено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, зокрема, і на запит суду.

Ані наведена Інструкції, ані чинний КУпАП не містять вимог щодо засвідчення копій таких відеозаписів ЕЦП або надання органом поліції суду інформації щодо наявності та місцезнаходження оригіналу відеозаписів.

ОСОБА_1 та його захисником, натомість не надано жодних доказів недотримання УПП в Одеській Області ДПП та його керівником вимог Інструкції.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що протягом спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 ними було неодноразово повідомлено, що увесь процес їх спілкування фіксується на портативний відеореєстратор, на що ОСОБА_1 не було висловлено жодних зауважень.

Таким чином, апеляційний суд вважає фіксування поліцейськими відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано відповідні обставини.

Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі та письмових матеріалах провадження.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Конкретних зауважень щодо невідповідності обставин, що мали місце під час складання протоколу серії ААД №090246 05.06.2022 року, зафіксованим у відповідному відеозаписі, апеляційна скарга не містить, в той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, що узгоджується із правовим висновком, викладений у рішення ЄСПЛ у справі «Сутяжник проти Росії» .

Дослідивши вищенаведеній відеозапис, апеляційний суд відхиляє як безпідставні і посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки з його змісту вбачається, що під час складання протоколу та видачі тимчасового посвідчення водія працівниками поліції було доведено до відома ОСОБА_1 , що керувати транспортними засобами він зможе не раніше наступного дня, після того як стан сп`яніння мине. Окрім того, сам ОСОБА_1 завірив співробітників поліції, що не збирається сідати за кермо, оскільки розуміє протиправність керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів адвоката Марочкіна В.О. в інтересах ОСОБА_1 про те, що відсутність посилань у складеному протоколі на п.2.9 «а» ПДР України свідчить і про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дійсно, пункт 2.9 «а» ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Поряд з цим, пункт 2.5 ПДР передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова ж особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП є самостійним складом адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність, передбачену санкцією даної статті.

Так, наявний у справі відеозапис свідчить про відмову ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, сам факт чого зафіксований у протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №090246 05.06.2022 року, вважається самостійною подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , апеляційний суд відхиляє як безпідставні, виходячи з наступного.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Записом портативного відеореєстратору зафіксовано, що після зупинення працівниками поліції ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водій, заперечуючи факт керування, посилався на те, що «проїхав лише декілька метрів та здав назад, щоб прибрати машину з проїзної частини». А після роз`яснення працівниками поліції, що поняття «керування транспортним засобом» розповсюджується і на вчинені ним дії, погодився із їх протиправністю.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, апеляційний суд констатує, що при визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Марочкіна Володимира Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Марочкіна Володимира Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2022 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко