КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Синявського В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Синявського В.В. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.06.2022 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 10.05.2022 року о 00 год. 05 хв., на вул. Пономарьова, 2-А в смт. Коцюбинське Київської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка мова, який від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Синявський В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.06.2022 року, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 245 КУпАП, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази та пояснення, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України, який не підтверджуються належними і допустимими доказами.

При цьому апелянт зазначає, що 09.05.2022 року приблизно о 23 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у себе вдома, почув галас з явними ознаками хуліганства на прибудинковій території де був припаркований його автомобіль, у зв`язку з чим він вирішив вийти у двір та перепаркувати його подалі від епіцентру подій, однак коли він підійшов до автомобіля, до нього підійшли працівники поліції, які прибули на виклик та висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння після чого безпідставно склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

Також апелянт вказує, що ускладеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення від 10.05.2022 року суть правопорушення сформульована невірно і незрозуміло, оскільки не зазначено, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння), а також не вказано, який порядок огляду йому було запропоновано (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), тобто в цьому протоколі не чітко викладено суть вчиненого адміністративного правопорушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року).

Крім того, ОСОБА_1 декілька разів погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, однак поліцейський намагався ввести його в оману та постійно перепитував його одне й те саме, не повідомляючи його про наслідки відмови від проходження такого огляду.

Апелянт вважає, що матеріали справи не містять належних допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неповним, що свідчить про вибіркову відеофіксацію та не відображає усіх фактичних обставин даної справи, а особи, зазначені у протоколі як свідки були бійцями територіальної оборони, які патрулювали разом з поліцією, а отже є підстави сумніватися в їх неупередженості.

Вислухавши пояснення захисника Синявського В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №314344 від 10.05.2022 року (а.с. 2), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка мова), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; розпискою гр. ОСОБА_2 від 10.05.2022 року (а.с. 3), який отримав під працівників поліції на зберігання автомобіль «Ауді» н.з. НОМЕР_1 та зобов`язався не передавати його для керування ОСОБА_1 до його повного витверезіння (а.с. 4), що підтверджує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 5), які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 4), поліцейський двічі пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі, однак останній від проходження огляду відмовився. При цьому поліцейським було повідомлено водію ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження огляду стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, зафіксовані на вказаному відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про те, що поліцейські не роз`яснили йому процедуру проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду.

Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що на місці події на запитання поліцейського ОСОБА_1 повідомив, що він керував транспортним засобом та сьогодні вживав алкогольні напої, що спростовує твердження захисника про те, що поліцейські безпідставно склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом.

Апеляційні доводи захисника про те, що наявний у справі відеозапис не можна вважати належним і допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, з підстав того, що вказаний відеозапис є неповним і не відображає усіх фактичних обставин даної справи, а особи, зазначені у протоколі як свідки були бійцями територіальної оборони, які патрулювали разом з поліцією, а отже є підстави сумніватися в їх неупередженості, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки функція свідків полягає лише у засвідченні відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, а згідно даних наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на місці події зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі.

Крім того, за приписами положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.06.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття стосовно нього провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Синявського В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа: №367/1458/22; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження: №33/824/2246/2022

Головуючий у І інстанції: Карабаза Н.Ф.

Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.