Номер провадження: 33/813/134/22
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя Котелевський Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

оскарженою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 454 гривні.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він, 09.10.2021 року, о 00 год. 10 хв., керував автомобілем «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Преображенській, біля будинку №34 у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив своїми діями порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаються на те, що постанова суду винесена без об`єктивного дослідження доказів, яким не була надана належна оцінка щодо допустимості таких доказів. Апелянт зазначає, що на відеозаписах з боді-камер поліцейський відсутній факт зупинки його транспортного засобу, а після проходження ним тесту на приладі «Драгер», на його вимогу, поліцейські не доставили його до медичного закладу. Апелянт зазначає, що в судовому засіданні йому не ставилось питання щодо визнання вини, він лише зазначив, що був на місці зупинки, а вказівка у постанові на те, що він свою вину визнав, не відповідає дійсності.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового розгляду були поставлені до відома належним чином, жодних заяв про відкладення судового засідання до суду не надсилали.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, але суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явились, суд оцінює таку їх поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, апеляційний суд враховує введений 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 воєнний стан на всій території України у зв`язку з російською агресією, строком на 30 діб, та вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю доповідача; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. а) п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , не додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та не встановив усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, відповідно, дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зважаючи на таке.

Так, суд першої інстанції мотивував доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, посилаючись на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №079409 від 09.10.2021 року; висновок тесту приладу «Drager Alcotest», показники якого вказали наявність 0,22%о; акт огляду на стан сп`яніння та відеозапис.

Водночас, відповідно до ч.7 ст.294 суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду скарги, згідно із роздруківкою спеціального технічного засобу, який міститься на а.с. 4, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest -7510» 09.10.2021 року, о 00 год. 14 хв., за адресою: вул. Преображенська, біля будинку №34 у м. Одесі, результат огляду склав 0,22 проміле, вказана роздруківка має відомості про дату, час та місце огляду, дату останнього градуювання, підписи та анкетні відомості ОСОБА_1 , відомості про посадову особу патрульної поліції.

Натомість, апеляційний суд встановив, що судом першої інстанції не були виконані вимоги ч.1 ст. 280 КУпАП, згідно з якими орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, серед іншого, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення…, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Зокрема, відповідно до настанови з експлуатації саме газоаналізатору для вимірювання вмісту алкоголю у вдихуваному повітрі «Drager Alcotest-7510», для вказаного спеціального технічного засобу встановлено границі допустимої похибки під час експлуатування для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, а саме абсолютна похибка складає ±0,03 мг/л у діапазоні від 0 до 0,4 мг/л.

Відповідно до п.7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Ураховуючи, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу склав 0,22 проміле, апеляційний суд дійшов висновку, що такий результат перебуває у межах допустимої похибки спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-7510».

Між тим, суд першої інстанції в оскарженій постанові жодним чином вказані обставини не перевірив, оцінки не надав, що свідчить про неповноту та однобічність при розгляді даної справи

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно із вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що безумовні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення у матеріалах справи відсутні, а наявні докази не становлять собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1) ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та встановлені порушення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає недоцільним досліджувати інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки за таких обставин оскаржена постанова підлягає беззаперечному скасуванню.

Згідно із п.4) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

За таких обставин, апеляційну суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, оскаржену постанову - скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1) ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський