КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/7661/22
№ апеляційного провадження: 33/824/3730/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Павленка Романа Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року у складі судді Лисенка В.В., у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

Не погодившись з вказаною постановою, 28 жовтня 2022 року адвокат Павленко Р.М. в інтересах ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначав, що судом першої інстанції не встановлені обставини складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та дані які мають значення для вирішення справи.

Вказано, що на момент прибуття на місце події співробітників патрульної поліції автомобіль ОСОБА_1 стояв на узбіччі і не рухався, а отже відсутній факт керування автомобілем.

Зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки вказані невідомі ОСОБА_1 особи, оскільки співробітники поліції не оголошували про залучення свідків протягом всього періоду перебування на місці події.

Також зазначено, що суд першої інстанції не надав жодних оцінок порушенням, допущеним співробітниками патрульної поліції та жодним чином не спростовував у тексті постанови доводи захисту щодо незаконності дій співробітників поліції.

Крім того в апеляційній скарзі адвоката Павленко Р.М. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на оскарження, скаржник посилається на те, що вперше апеляційна скарга на оскаржувану постанову була подана 12.10.2022, тобто в межах стоку апеляційного оскарження.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.10.2022 апеляційну скаргу адвоката Павленко Р.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року повернуто особі, яка її подала.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Павленко Р.М. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Павленка Р.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених в ній підстав.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, суд послався на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 100742 від 21 липня 2022 року(а.с. 1);

- направлення на огляд водія від 21.07.2022 (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 21.07.2022 (а.с.3-4);

- відеозапис з нагрудної боді камери працівника поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 100742 від 27.07.2022 року (а.с. 7).

Судом першої інстанції визнано доведеним, що 21 липня 2022 року о 10 годині 12 хвилин ОСОБА_1 за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Балкукова, 20, керував автомобілем SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей які не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в Ірпінській міській лікарні водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Також з протоколу вбачається, що у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть в суді.

Крім того, в протоколі містяться відомості про його складання в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з письмових пояснень яких від 21.07.2022 року вбачається, що вони були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 в їхній присутності відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в Ірпінській міській лікарні.

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками, скаржником, будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції не вказав.

Не оскаржено дії працівників поліції й в установленому законом порядку.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей які не реагують на світло, почервоніння очей, виявлені працівниками поліції 21 липня 2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, судом апеляційної інстанції, дослідивши відеозаписи з нагрудної камери, встановлено, що під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 було повідомлено причини зупинки, після чого останньому в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд в Ірпінський міській лікарні на стан наркотичного сп`яніння, проте від такого огляду він відмовся.

Отже, вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Крім того, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Окрім цього, підлягає до врахування і та обставина, що ОСОБА_1 , відмовившись від проходження обстеження на предмет перевірки перебування за кермом автомобіля у стані наркотичного сп`яніння у медичному закладі, не надав доказів на спростування обставин події та складу адміністративного правопорушення, встановлених у постанові правоохоронного органу, у подальшому, з метою доведення своєї невинуватості, не звернувся до медичного закладу для відповідного дослідження.

З огляду на зазначене, твердження ОСОБА_1 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення та недоведеність факту перебування його у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, розцінюється судом як бажання уникнути відповідальності за вчинене.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують самого факту вчинення скаржником правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату Павленку Роману Миколайовичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Павленка Романа Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар