Справа № 463/1134/22 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 33/811/549/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю адвоката Мороза А.М. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Прокоси М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійки) в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) в дохід держави 496,20 гривень судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 03 лютого 2022 року о 00 год. 07 хв. по вул.Галицька,3Б у м.Львів-Винники, керувала автомобілем марки «ALFA ROMEO GIULIETTA» р.н. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», прилад ARHE 0184, тест № 1207, результат 0.58%, чим порушила п.2.9(а) Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказує, що з проведеного аналізу наявних в матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_2 та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що у кожному з наведених вище документів підпис свідка ОСОБА_2 відрізняється один від одного.

Зазначає, що як на доказ вчинення нею правопорушення, суд першої інстанції зазначає направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проте, у вказаному направленні не зазначено кого саме скеровують на проходження огляду.

Наголошує, що не заперечує факту надання нею згоди добровільно пройти огляд на виявлення ознак алкогольного сп`яніння, проте звертає увагу суду на тому, що неодноразово наголошувала працівникам поліції про своє бажання провести огляд саме у медичному закладі. Однак, під впливом психологічного тиску працівників поліції та їхньої заборони гр. ОСОБА_3 , який був разом з нею, супроводжувати до медичного закладу, була вимушена надати згоду пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Стверджує, що усі симптоми алкогольного сп`яніння, які описані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, хаотичні рухи, тремор нечітка вимова, це симптоми хвороби Паркінсона, на яку вона хворіє, при такому діагнозі вживання алкоголю протипоказано.

Заслухавши виступ адвоката Мороза А.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526136 від 03.02.2022 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 565715 від 03.02.2022 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеоматеріалах з нагрудних камер працівників поліції; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поясненнях свідків, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 0.58 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою, яку ОСОБА_1 завсвідчила підписом.

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 не погоджувалась із результатом огляду та наполягала на його проведенні у медичному закладі, водночас, згідно відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається факт.

На переконання апеляційного суду доводи апелянта про те, що в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не зазначено кого саме скеровують на проходження огляду, є безпідставними, оскільки в такому вказано, що особу встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 від 23.08.2007 р., що належить ОСОБА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 03 лютого 2022 року о 00 год. 07 хв. по вул.Галицька,3Б у м.Львів-Винники, керувала автомобілем марки «ALFA ROMEO GIULIETTA» р.н. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», прилад ARHE 0184, тест № 1207, результат 0.58%, чим порушила п.2.9(а) Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування нею автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук