Справа № 156/544/22
Провадження № 3/156/333/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бахаєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Риковичі, вул. Лесі Українки, українця, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1

за ст. 173 КУпАП,

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 684266 від 09.08.2022 року, 09.08.2022 року близько 21:00 год. в с. Риковичі по вул. Лесі Українки, ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, тобто висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 , погрожував йому фізичною розправою та душив за шию, що не спричинило тілесних ушкоджень, чим вчинив дрібне хуліганство, за що передбачена відповідальність встановлена ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у своєному не визнав, та пояснив, що того дня перебував біля свого будинку та займався господарськими справами та розмовляв із своїм знайомим ОСОБА_3 . Через деякий час до них підійшов його сусід ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та почав його обзивати, висловлюватись в його сторону нецензурною лайкою. Пізніше, взявши в руку цеглу ОСОБА_2 намагався в нього кинути, однак цього не зробив. Задля уникнення конфлікту він віштовхнув його, взяв за шию, після чого, останній заспокоївся та пішов додому. Вважає, що він не скоював даного правопорушення, так як сама конфлікта ситуація була сповокована потерпілим ОСОБА_5 .

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоровя населення» № 2899-IV, де зазначено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Решта громадських місць визначається органами місцевої влади. Ці місця мають бути внесені до списку громадських пунктів, а люди проінформовані стосовно них.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Таким чином, стаття 173 КУпАП визнає певні дії як дрібне хуліганство лише за умови, що вони були поєднані з порушенням громадського порядку та (або) спокою громадян.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу. Особа, яка скоїла дрібне хуліганство, розуміє, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає чи умисно допускає неповагу до суспільства.

Однак, суть правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, і в даному випадку, не відповідає тим правовим нормам, які в ньому зазначені, а саме не розкрито об`єктивну сторону диспозиції ст. 173 КУпАП, тому при складенні протоколу щодо ОСОБА_1 вищезазначені вимоги КУпАП не дотримані.

Суддя вважає, що доказів, які б вказували на те, що дії гр. ОСОБА_1 були направлені на порушення громадського порядку та вчинені з хуліганських мотивів, які полягали у явній неповазі до моральних засад суспільства, демонстрації своєї зневаги до існуючих правил і норм поведінки при вчиненні правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , дослідивши долучені до матеріалів справи докази, встановлено наступне. Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він розмовляв разом із ОСОБА_6 , через деякий час до них підійшов Голова ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння і почав нецензурною лайкою обзивати ОСОБА_8 , а потім взяв цеглину і хотів кинути у ОСОБА_8 . Останній, просив щоб той заспокоївся. Після чого ОСОБА_7 поклав цеглину на місце. ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_9 на землю, взяв за шию та придушив. Після чого ОСОБА_7 заспокоївся та пішов додому.

Тобто, в даному випадку відсутні такі суб`єктивні ознаки правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - як мотив вчинення і направленість умислу, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень та злочинів, а також відсутні дії, які згідно ст.173 КУпАП становлять об`єктивну сторону даного правопорушення.

Окрім того, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено, в чому саме полягає порушення громадського порядку, які саме суспільні відносини були порушені, чий конкретно спокій він порушив та в чому саме це проявилось. Суть правопорушення, яке поставлено йому у провину, залишилася невизначеною.

Крім того, як вбачається із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні так і письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що самий конфлікт був спровокований потерпілим ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, на думку суду в діях, особи, яка притягається до адміністравтиної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, на думку суду в діях правопорушника відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247 п. 1, 280, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду

Суддя І. М. Бахаєв