Справа № 355/667/22
Провадження № 3/355/841/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року смт. Баришівка

Суддя Баришівського районного суду Київської області Чехов С.І. розглянувши об`єднанні протоколі про адміністративне правопорушення, які надійшли від начальника відділення поліції №1 Броварського РУП ГУНП в Київської області Юрія Ющенка відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гостролуччя Баришівського району Київської області, яка є громадянкою України, освіта середня, не одруженої, працює продавцем у магазині «Квіти», паспорт НОМЕР_1 виданого Баришівським РС УМВС України в Київської області 21 травня 2015 році, проживає АДРЕСА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.184ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2022 року о 14 годині в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у погрозах, образах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

05 червня 2022 року о 16 годині в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 будучи матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 ухилялася від обов`язків та не займалася вихованням навчанням як наслідок остання бродяжничала, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП адміністративні правопорушення були об`єднанні для сумісного розгляду оскільки при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правопорушник ОСОБА_3 свою вину не визнала та пояснила, що вона особисто виховує дочку якої виповнилось 16 років. Виконує обов`язки як мате створює всі умови для навчання, купує необхідний одяг та речі для існування доньки. Однак виникають часті сварки між нею та дочкою, оскільки вона забороняє без її відома довгий час гуляти на вулиці, наполягає на своєчасне повернення до дому. У протест цьому донька покинула черговий раз будинок не повідомив її про своє знаходження. Вона з цих підстав звернулась до поліції які через де який час повідомили, що її дочка знаходиться у родичів. З телефонної розмови стало відомо, що донька знаходиться у брата і повернеться до дому найближчим часом. Вона дочку нецензурною лайкою не взивала, розмовляла з нею на підвищених тонах, що і спровокувало втечу до її брата.

Потерпіла ОСОБА_2 показала, що дійсно вона з своєю матір`ю часто свариться, підставами є те, що та забороняє її спілкуватися з хлопцями а іноді сварки виникають з різних побутових дрібниць. Чергова сварка її спонукала покинути будинок та приїхати до свого дядька та тітки у м. Київ де її і знайшли робітники поліції. Вона навмисно не відповідала матері на телефонні дзвінки однак направила потім повідомлення. Під час спілкування з працівниками поліції вона розповіла про сварки які виникають з її матір`ю. Вони її запропонували написати заяву для притягнення матері до адміністративної відповідальності на що вона погодилась.

Вислухав пояснення правопорушника, потерпілу дослідивши матеріали справи а саме: протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАБ №429710, серії ВАБ №759841,письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , копії паспорту ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 слід прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушеннь, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 184 КУпАП з таких підстав:

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає в разі ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція частини першої ст. 184 КУпАП є бланкетною нормою, та відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Проте, як встановлено судом, дії ОСОБА_1 виключають об`єктивну сторону ч.1 ст.184 КУпАП.

Стосовно інкримінованій правопорушнику ОСОБА_1 ч.1 ст.173-2 КУпАП з диспозиції якої слід, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Однак посадова особа поліції яка складала протокол про адміністративне правопорушення не надала доказів які б вказували на вказані у описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення існування кваліфікаційний ознак адміністративного правопорушення обмежившись тільки письмовими пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 , крім того офіційно не прийняв від неї заяву про існуюче місце адміністративного правопорушення якщо таке мало місце.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч.1ст.173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 184, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251 КУпАП, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.1 ст.184 КУпАП- закрити на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Баришівського районного суду С. І. Чехов