Справа № 127/9700/22
Провадження 3/127/3117/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВАП УПП у Вінницькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

07.05.2022 поліцейським взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Магденко В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334127. З даного протоколу вбачається, що «07.05.2022 о 21 год. 20 хв. за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 122-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки на боді камеру № 470764», тим самим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Водночас, 22.08.2022 від захисника ОСОБА_1 адвоката Піскарьова А.О. на адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні призначеному на 22.08.2022 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, аргументоване значною віддаленістю Вінницького міського суду Вінницької області від м. Запоріжжя, де проживають ОСОБА_1 та його захисник.

Нормами КУпАП не врегульовано порядок проведення судового засідання в режимі відео конференції. Водночас, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Судом прийнято до уваги, що вищевказане клопотання надійшло безпосередньо перед самим засіданням, що унеможливлювало забезпечення його проведення дистанційно. Водночас і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, і його захисник були завчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони.

Судом прийнято до уваги, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені КУпАП строки. При цьому, судом враховано, що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень залучених спеціалістів чи інших учасників процесу, які за станом здоров`я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов`язковою.

Водночас, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

В клопотанні захисником ОСОБА_1 адвокатом Піскарьовим А.О. не вказано причини неможливості прибуття в судове засідання або будь - які інші незалежні від них причини, які перешкоджають бути їм присутніми у судовому засіданні. Віддаленість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та/або його захисника від місцезнаходження суду чи перебування їх в іншому населеному пункті, не є підставою для підтвердження необхідності саме такої участі в судому засіданні та не позбавляє можливості самих заявників та/або їхніх представників з`явитися у судове засідання. Також судом звернуто увагу, що ОСОБА_1 було повідомлено, що місцем його фактичного проживання є м. Одеса, а не м. Запоріжжя.

Поважних причин неявки ОСОБА_1 та/або його захисника в судове засідання суду не повідомлено.

Такі дії ОСОБА_1 та його захисника адвоката Піскарьова А.О., зважаючи на неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи за будь-яких причин, а також можливість звернутись до суду із клопотанням про проведення засідання в режимі відеоконференції завчасно, свідчать про явне ухилення від явки до суду, зловживання своїми процесуальними правами, що перешкоджає розгляду справи у розумні строки.

При цьому, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого захисника до суду, надати письмові пояснення по справі, докази тощо.

Тому, суд прийшов до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, наявність письмових пояснень й заперечень захисника ОСОБА_1 адвоката Піскарьова А.О., викладених в клопотанні про закриття провадження у справі, наявних в матеріалах справи,а також отримання в ході розгляду справи його усних пояснень і положення ст. 268 КУпАП, суд постановив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника.

Так, з письмових пояснень й заперечень захисника ОСОБА_1 адвоката Піскарьова А.О., викладених в клопотанні про закриття провадження у справі, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_3 , а тому вважає, що провадження у справі має бути закрито у зв`язку із відсутністю події й складу адміністративного правопорушення.

В ході розгляду справи, в судовому засіданні, яке відбулось 14.06.2022, захисник ОСОБА_1 адвокат Піскарьов А.О. надав аналогічні пояснення письмовим.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2022, зокрема, в судове засідання було викликано в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 в засідання не з`явилась, повідомивши телефоном секретаря суду про неможливість бути присутньою при розгляді справи через перебування за межами м. Вінниці.Враховуючи наявність в матеріалах справи письмових поясненьОСОБА_2 , необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд постановив провести розгляд справи у відсутність свідка ОСОБА_2 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що в момент ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_1 , він перебував із товаришем у дворі будинку № 122-А по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці біля свого припаркованого автомобіля. Вказав, що при паркуванні, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 завдав його автомобілю удар в задній бампер. На зауваження ОСОБА_1 почав нецензурно висловлюватись, а в ході суперечки його дії були взагалі неадекватними, виникла підозра перебування останнього в стані сп`яніння, у зв`язку з чим на місце події було викликано працівників поліції.

Заслухавши показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.05.2022 о 21 год. 20 хв. у дворі будинку № 122-А по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці сталася ДТП, внаслідок якої транспортні засоби марки «Wolkswagen», д.н.з. НОМЕР_4 , та«Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнали механічних пошкодженьз матеріальними збитками. Викликані на місце ДТП працівники поліції склали протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_3 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2022, яка набрала законної сили 08.08.2022 згідно постанови Вінницького апеляційного суду, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334127 від 07.05.2022 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Піскарьова А.О. про те, що ОСОБА_1 не керував ТЗ, а був його пасажиром, судом враховано наступне.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: по-перше - керування транспортним засобом, а по-друге - перебування в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи позицію та думку як ОСОБА_1 , так і його захисника, зважаючи на суперечливі пояснення щодо обставин ДТП,з метою встановлення дійсних обставин справи, всебічного і повного їх з`ясування, судом, зокрема, було витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення № 127/9916/22 для огляду та дослідження в судовому засіданні, про що 14.06.2022 винесено відповідну постанову.

Так, постановою Вінницького апеляційного суду від 08.08.2022 було встановлено, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , а ним керувала його дружина, не відповідають дійсності та абсолютно спростовуються матеріалами справи. Згідно долучених до матеріалів справи відеозаписів з камер відеоспостереження у дворі будинку безспірно убачається, що саме ОСОБА_1 сів на сидіння водія в автомобілі та після кількох спроб припаркувати автомобіль «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , ударив ззаду автомобіль ОСОБА_3 транспортний засіб «Wolkswagen», д.н.з. НОМЕР_4 , після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія та оглядав транспортні засоби після зіткнення.

Також апеляційним судом було оцінено доводи ОСОБА_1 щодо неспроможності як доказу цього відеозапису, адже саме завдяки йому достеменно убачаються як фігуранти події, що мала місце, так і визначені її дата та час. Даним доказом підтверджується керування ОСОБА_1 автомобілем 07.05.2022 о 21 год. 20 хв. на подвір`ї будинку № 122-А по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниці та порушення ним Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Управління транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, що рухається своїм ходом або за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим із моменту, коли він почав рухатися.

Судом також було відтворено й досліджено відеозапис, наявний в матеріалах справи № 127/9916/22 з камер відеоспостереження у дворі будинку № 122-А по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, і встановлено, що із-за керма транспортного засобу марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого спричинив ДТП, виходить саме чоловік, а не жінка, як стверджує ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено, що 07.05.2022 о 21 год. 20 хв. у дворі будинку № 122-А по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці транспортним засобом марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , керував саме ОСОБА_1 .

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б спростовували даний факт, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає адміністративна відповідальність.

Підпункт «а» пункту 2.9 ПДР України прямо та категорично забороняє керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, визначено ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом встановлена наявність правової підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно із п. 2 і п. 4 розділу І, п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, та п. 2 і п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також в закладі охорони здоров`я. У зв`язку із чим, поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису було складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, як те передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, та ст. 266 КУпАП.

Вищевказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, наявним в матеріалах справи і дослідженим судом в ході розгляду справи.

Суд враховує, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на обґрунтовану вимогу поліцейського є обов`язком водія.

Таким чином, відмовившись від проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дії ОСОБА_1 за вищевказаним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 334127 від 07.05.2022, відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, зафіксованою в протоколі із застосуванням технічних засобів відеозапису, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, показаннями свідка ОСОБА_3 .

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Водночас, судочинство повинно відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Судом враховано, що в діях ОСОБА_1 вбачається грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами. Хоча дії ОСОБА_1 і не призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, проте, будучи водієм особа несе певні обов`язки, за порушення яких настає відповідальність. Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року справа «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496, 20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 23, 24, 30, 33-35, 38, ч. 1 ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294, 317-1 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, та стягнути з нього штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу , та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: