Справа № 755/6451/22
Провадження №: 3/755/3727/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установив:

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 19.07.2022 о12-30 год. по вул. Сверстюка, 3-г в м. Києві здійснювала торгівлю овочами та фруктами з рук у невстановленому місці.

24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон), Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який дії в країні і на цей час, а згідно зі ст. 1 Закону воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до статті 10 Закону у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження судів.

Згідно статті 122 Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

В свою чергу КпАП не регулює питання розгляду справи в умовах, коли: в Україні введений воєнний стан; сторони з причин воєнного стану не мають фактичної можливості дістатися до судової установи для участі у судовому засіданні.

У той же час, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП).

Згідно ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Тобто, доступ до правосуддя розкривається через встановлені гарантії права на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 КпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 3 Конституції України передбачає у собі, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже при вирішенні питання про розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності суд має узгодити цінності різного порядку - обов`язкове і оперативне здійснення судового в умовах воєнного стану з забезпеченням безпеки людей - учасників цього провадження.

В цій справі суддя виходить з того, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності виклала свою позицію письмово.

Отже нею реалізовано обстоювання своєї правової позиції і на власний розсуд використано процесуальні права. Також остання не повідомляла суд з часу введення воєнного стану будь-яким способом про бажання брати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, або ж що заперечує проти розгляду справи за їх відсутності.

У самі судові засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень КУпАП, не з`явилася.

Забезпечувалося судом і СМС інформування такої особи за номером телефону наявним у справі.

Також, про те, що розгляд справи здійснюватиметься Дніпровським районним судом м. Києва особа, що притягається до адміністративної відповідальності була поінформована з часу складання протоколу у відношенні неї, оскільки відповідні відомості наведено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/).

Разом з тим, ужиті заходи попри їх об`ємність не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на, що Суд, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність, адже (з огляду на викладене в сукупності) розгляд суддею/судом цієї справи в умовах воєнного стану за відсутності указаної сторони, однак при наявності її письмових пояснень, здійснюється на підставі загальних засад і відповідає конституційному принципу верховенства права. Це не призведе до обмежень прав і свобод людини і громадянина (обмеження яких згідно зі ст. 64 Конституції України заборонені навіть в умовах воєнного стану), а забезпечить оперативний і об`єктивний судовий контроль в умовах воєнного стану на виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення визначених у статті першій вказаного Кодексу.

Щодо обставин справи, то слід зауважити, що законодавством України продаж дозволяється здійснювати тільки через стаціонарні підприємства торгівлі та через дрібнороздрібну торговельну мережу.

Розміщення даних об`єктів та введення їх в експлуатацію погоджується з відповідними контролюючими організаціями. Харчові продукти і продовольча сировина, які надходять у торговельну мережу, супроводжуються документами, що засвідчують їх якість та безпеку. Відповідальність за дотриманням умов зберігання та реалізації продуктів несуть керівники торгових підприємств.

Стихійна торгівля - це торгівля фізичними особами без відповідних дозвільних документів про якість та безпеку товарів, що реалізуються ними у невстановлених місцях (на вулицях, у дворах, на тротуарах, у скверах, парках, під`їздах) з рук, із землі, без відповідного дозволу на розміщення об`єкта торгівлі.

Міністерство доходів і зборів України у листі від 27.09.2013 р. №12060/6/99-99-22-01-03-15/1182 визначило, що стихійна торгівля - це торгівля фізичних осіб без відповідних дозвільних документів про якість та безпеку реалізованих ними товарів і у невстановлених місцях з рук, з землі, без дозволу райдержадміністрації на розміщення об`єкту торгівлі.

Найчастіше місця стихійної торгівлі виникають у місцях масового перебування людей: зупинкові комплекси, вокзали, автомобільні шляхи.

Відповідно до Законів України «Про національну поліцію» та «Про місцеве самоврядування в Україні» недопущення торгівлі у невстановлених місцях відноситься до компетенції органів внутрішніх справ та місцевого самоврядування.

Стихійна торгівля відноситься до адміністративних правопорушень, передбачених ст. 160 Кодексу України про адміністративні порушення - «Торгівля з рук у невстановлених місцях».

З урахуванням того, що статтями 251, 280 КпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, в т.ч. у питанні торгівля з рук у невстановлених місцях.

А, як вбачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 КпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення (1); даними, що містяться у рапорті працівників правоохоронних органів, які кореспондуються з відомостями відображеними у протоколі про саме правопорушення та поясненнями особи в частині дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення (2); поясненнями особи, що притягається ядо адміністративної відповідальності, які кореспондуються з даними протоколу (3).

Так, як має місце факт торгівлі з рук у невстановленому місці без відповідних дозвільних документів на це, тобто ідеться про стихійну торгівлю, відповідно є дійсним факт порушення вимог ст. 160 КпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність є щире розкаяння винного.

Обставин, які обтяжують відповідальність винного, відповідно до ст. 35 КУпАП, Суд не вбачає.

При цьому, згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, Суд враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, а саме: вчинення останнього у галузі торгівлі, конкретний перелік предметів торгівлі (їх кількість, масу, найменування), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (відсутність матеріальної шкоди), поведінку під час та після вчинення протиправних дій, життєві обставини, які спонукали порушника до вчинення цього адміністративного правопорушення, зокрема фінансове становище (пенсіонерка), його вік, стать, вважає за можливе, беручи до уваги завдання КУпАП, у даному конкретному випадку, звільнити порушника, у порядку ст. 22 КУпАП, від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю, враховуючи вищевказані обставини, цього адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Заходи забезпечення провадження у справі слід скасувати.

Провадження у справі закрити згідно абз. 2 ст. 284 КУпАП, так як даною нормою регламентовано, що постанова про закриття справи виноситься у т.ч. при оголошенні усного зауваження.

В свою чергу, Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адімністратвиного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 24, абз. 2 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, не вбачає пістав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-24, 33-35, 160, 251, 252, 260, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила :

ОСОБА_1 ,, в силу положень ст. 22 КпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КпАП, у зв`язку з малозначністю цього адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

На підставі ст.ст. 260, 265 КУпАП, заходи забезпечення провадження у справі скасувати.

Провадження у справі закрити відповідно до абз. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я Оксана БІРСА