Справа № 136/276/22
провадження №3/136/78/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2022 о 17 год. 56 хв. по вул. Грушевського, в с. Росоша, Вінницького р-н., Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 217130, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення огляду у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5.ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 15.02.2022 палив котельню, на транспортному засобі не їздив, коли приїхали працівники поліції їм пояснював, що не виконував функцій водія, отож правових підстав для складання матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП у них не було, тому й відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння. Просив суд провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку паро таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП як особа, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто за порушення притягуваним вимог п. 2.5 ПДР.

Відповідно до преамбули Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (стаття 1).

Законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього (стаття 2).

Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 14).

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону № 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів.

У судовому засіданні, а також на відео, яке було безпосередньо переглянуто судом, ОСОБА_2 категорично заперечував факт керування транспортним засобом, вказуючи, що не виконував функції водія, відтак правових підстав для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та направлення його на такий огляд до медичного закладу у поліцейського не було.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом встановлено, що 15.02.2022 біля 18:00 години вони рухались на транспортному засобі у напрямку з смт. Оратова до м. Вінниці, доїжджаючи до центра с.Росоша, на повороті вони побачили транспортний засіб ВАЗ 217130, який виїхав несподівано на зустрічну смугу руху, після чого він, ОСОБА_3 , змушений був різко гальмувати та під`їхав до даного автомобіля, підійшовши побачив, що останній був у стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим він зателефонував на лінію «102» та викликав поліцію. Свідки також підтвердли, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку на пропозицію працівників поліції.

Із переглянутого відео, що долучено на CD диску до матеріалів справи, судом встановлено, що вищевказані свідчення надані особою чоловічої статті в присутності працівників поліції, які відповідають письмовим свідченням свідків, що долучено до справи та повністю узгоджуються між собою, отож у суду не має жодних сумніві стосовно того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та виконував функції водія.

Суд вважає покази ОСОБА_2 стосовно того, що він не керував транспортним засобом, тобто не виконував функції водія як можливість уникнути від адміністративної відповідальності за дії, які йому інкримінуються, а надані ним пояснення суперечать та не узгоджуються з іншими зібраним та безпосередньо дослідженим судом доказам у даній справі.

Суд, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №024993, відповідно до якого зазначено суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено вище; відеозаписом CD диску із нагрудної камери поліцейського відповідно до якого зафіксовано факт як працівники поліції вказують на наявність у особи, яка відрекомендувалась ОСОБА_1 , ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджується візуально, оскільки поведінка не відповідає обстановці, письмовими поясненнями свідків, направленням на огляд до КНП Липовецької міської лікарні, в якому ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовою в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, оцінивши вищезазначені докази, в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку «поза розумним сумнівом», що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд враховує роз`яснення надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), де зазначено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зібрані у справі докази підтверджують, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції, а посилання водія на відсутність правових підстав є безпідставними та жодними доказами не спростовані ним.

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Суд вважає, за необхідне врахувати й практику ЄСПЛ за принципами якого останній сповідує, що скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, який встановлений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння із застосуванням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування, оскільки як було встановлено судом, ОСОБА_1 було видано посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.23-24, 27, 33, ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 266, 276, 283-284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН