КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/1959/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гогоши Павла Богдановича на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року в складі судді Криворот О. О., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

07.07.2022 захисник ОСОБА_1 - адвокат Гогоша П. Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, позбавив ОСОБА_1 можливості надати пояснення та докази, які могли суттєво вплинути на думку судді під час розгляду справи за його участі.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 24.11.2021 серії ААД №206331, ОСОБА_1 керував 24.11.2021 о 01 год. 30 хв. транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в той час як відповідно до наданого відеозапису, останній розпочинається о 01 год. 22 хв. з моменту, коли працівник поліції підходить до автомобіля Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Момент керування ним транспортним засобом на відеозаписі взагалі не зафіксовано. Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи акту про відсторонення від управління.

Причину зупинки транспортного засобу Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважає незаконною та безпідставною. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП відбулося без законних підстав. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13 січня 2022 року постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, скасовано , справу про адміністративне правопорушення закрито.

Зазначив, що на порушення п. 6 розділу І та п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 №1413/27858, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Акт огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським, останньому не вручали, а матеріалах справи такий акт відсутній.

Матеріали справи також не містять доказів про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці.

Працівники поліції, не оформивши направлення на проходження медичного огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, доставили ОСОБА_1 у невідоме приміщення, де особа, одягнена у білий халат та назвалася лікарем-наркологом ОСОБА_2 , вимагала у ОСОБА_1 випити два літра води та здати сечу на аналіз. Через фізіологічні властивості свого організму останній не зміг негайно надати зразки сечі для лабораторних досліджень, проте просив медичного працівника взяти у нього будь-які інші біологічні зразки для дослідження, про що також власноручно зазначив у тексті протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших біологічних зразків у ОСОБА_1 відібрано не було, лабораторних досліджень не проведено, висновку щодо медичного огляду не складено, а свою бездіяльність медичний працівник трактував як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.

Встановлення у ОСОБА_1 підвищеного тиску (180 на 120 мм рт. ст.) свідчить про одну з ознак гіпертонічного кризу, а не наркотичного сп`яніння.

Усупереч вимогам ст. 256 КУпАП, відповідно до залученого до протоколу відеозапису, ОСОБА_1 не роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які акти огляду та інші відомості щодо проведення огляду чи відмови від проходження огляду, неможливо зробити висновок, у якому закладі перебував ОСОБА_1 і хто саме здійснював огляд останнього.

Відповідно до відеозапису з бодікамери АА-00562, ОСОБА_1 , через фізіологічну неможливість надати зразки сечі, неодноразово просить медичного працівника взяти у нього будь-які інші біологічні зразки для дослідження, про що також зазначено ним власноручно у тексті протоколу про адміністративне правопорушення від 24.11.2021 року.

Разом з тим, медичний працівник самоусунувся від виконання вимог п. 13 Інструкції, а саме будь-яких інших біологічних зразків у ОСОБА_1 не відібрав, лабораторних досліджень не провів, висновок щодо результатів медичного огляду не склав, а свою бездіяльність трактував як відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, яку навіть належним чином не оформив.

Враховуючи, що згідно медичної літератури наркотичний засіб можна виявити через кілька місяців після вживання, так й протягом періоду до одного року, при найближчій нагоді ОСОБА_1 звернувся до сучасної медичної лабораторії де здав медичні аналізи на предмет наявності в його біологічних зразках наркотичних засобів (три окремих медичних аналізу). В результаті медичних аналізів та лабораторних досліджень в біологічних зразках ОСОБА_1 слідів вживання наркотичних (психотропних) засобів взагалі не виявлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається наявність протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №206331 від 24.11.2021, копія адвокатського запиту та диск з відеозаписом з бодікамери, тобто суд послався на ці докази і взяв їх за основу при ухваленні незаконної постанови, але позбавив сторону захисту можливості дати пояснення особисто та надати інші докази, допитати свідків, чим грубо порушив вимоги КУпАП та право особи на справедливий суд.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що з 20.02.2022 ОСОБА_1 перебуває за кордоном, виклики в судові засідання ні він, ні його представник не отримували, про зміст оскаржуваної постанови дізнались з реєстру судових рішень 05.07.2022. Запровадження з 24.02.2022 в Україні воєнного стану також є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена судом 30 травня 2022 року, а тому останнім днем строку для подання апеляційної скарги було 08 червня 2022 року. Апеляційна скарга подана 07.07.2022, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання у справі призначались на 31.01.2022, 14.02.2022, 09.03.2022, 30.05.2022.

31.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового засідання та надання йому часу для отримання належної правової допомоги та ознайомлення з матеріалами справи.

14.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про виклик в судове засідання в якості свідків ОСОБА_2 , який проводив його медичний огляд (Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія») та працівника патрульної поліції Трохимчук О. О.

Судом встановлено, що розгляд справи 30.05.2022 відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника.

В матеріалах справи міститься довідка про доставку 24.05.2022 ОСОБА_1 SMS на номер телефону НОМЕР_2 повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду на 30.05.2022 10.50 по справі №760/32837/21», а також судова повістка про виклик до суду на вказану дату.

Відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Доказів отримання ОСОБА_3 судової повістки матеріали справи не містять.

Як зазначив представник вказаної особи, про наявність оскаржуваної постанови він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 05.07.2022.

З огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення права особи на оскарження судового рішення в її справі, суд вважає за можливе клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Гогоша П. Б. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 , який обізнаний з розглядом справи, з 20.02.2022 та до цього часу перебуває за межами України.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №206331, 24.11.2021 о 01 год.30 хв. в м. Києві по вул. В. Лобановського, 53, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом PEUGEOT 206, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського №АА 00562, який є належним і допустимим доказом, та який свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який містяться на двох DVD-дисках, вбачається, що в момент зупинки ОСОБА_1 перебував на кермом автомобіля, при цьому сам факт керування не зафіксовано.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечував проти того, що в момент зупинки керував транспортним засобом, при спілкуванні по телефону пояснював причину зупинки (відсутність освітлення заднього номерного знаку).

З наданого до апеляційної скарги рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13.01.2022 ( справа №378/881/21) вбачається, що 24.11.2021 інспектором вз.№1 роти батальйону №1 поліції УПП в м. Києві ДПП мол. л-т. поліції Піддубним С. В. винесено постанову серії БАА №937890 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.6 ст. 121 КУпАП, за порушення ним п. 2. 9 в ПДР України.

Звертаючись до суду з позовом про скасування вказаної постанови, ОСОБА_1 зазначав, що перед початком руху він переконався, що освітлення номерного знаку працювало, поломка відбулася під час руху. Враховуючи неможливість його (освітлення номеру) негайно відремонтувати безпосередньо у місці зупинки через темну пору доби, в пізній час, він в законний спосіб хотів продовжити рух до місця стоянки, застосувавши всі необхідні заходи безпеки. Погодився з тим, що в момент зупинки задній номерний знак був не освітленим, що це він виявив лише після зупинки його інспектором поліції. Зазначав, що освітлення номерного знаку вочевидь вийшло з ладу саме у дорозі, вірогідно через низьку якість дорожнього покриття (а.с. 57, 60).

Обставини, викладені ОСОБА_1 в позовній заяві до суду у справі №378/881/21, в сукупності з даними відеозапису, наявними в матеріалах даної справи, дають підстави до висновку про те, що ОСОБА_1 в момент зупинки транспортного засобуPeugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 24 листопада 2011 року був водієм в розумінні п. 1. 10 Правил дорожнього руху України.

Скасування судом постанови у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП з підстав недоведеності факту вчинення ним вказаного правопорушення, не є достатньою підставою для висновку про те, що зупинка його транспортного засобу з номерним знаком, що не був освітлений в темну пору доби, була незаконною та ставить під сумнів саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що правопорушення вчинено о 01 год. 30 хв., а відеозапис розпочинається о 01 год. 22 хв. з моменту, коли працівник поліції підходить до автомобіля, в якому на місці водія знаходиться ОСОБА_1 , не є обставиною, що істотно впливає, або виключає можливість притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено порядок проведення такого огляду є необґрунтованим.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 12 розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу норм ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції вбачається, що особу, в якої наявні ознаки наркотичного сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

В момент зупинки працівником поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови, що давало підстави для направлення такого водія до найближчого закладу охорони здоров`я.

Розділ ІІ Інструкції регулює проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому посилання в апеляційній скарзі на порушення п. 10 розділу ІІ Інструкції щодо не зазначення поліцейським результатів огляду на стан наркотичного сп`яніння в акті огляду є необґрунтованими.

Та обставина, що огляд ОСОБА_1 відбувався в приміщенні КНП "КМНКЛ "СОЦІОТЕРАПІЯ" лікарем-наркологом цього закладу підтверджується даними відеозаписів та жодним доказом не спростовано.

З відеозапису камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 24.11.2021 о 01.20 год., після чого о 02.12 був доставлений до медичного закладу, де перебував до 03.24 год.

ОСОБА_1 лікарем неодноразово пропонувалося дати згоду на здачу зразків сечі для лабораторного дослідження, від чого останній відмовлявся, посилаючись на втому, необхідність виспатися, а потім здати аналіз, ту обставину, що він за пів години до його зупинки працівниками поліції вже ходив в туалет, а тепер такого бажання не має, що йому потрібно порадитись зі своїм адвокатом тощо. Пропозицію лікаря попити води, а потім здати аналіз, ОСОБА_1 залишав без уваги. Здати такий аналіз негайно від нього ніхто не вимагав.

За відсутності доказів того, що ОСОБА_1 мав захворювання, або травми, які не дозволяли йому самостійно, після спливу більше трьох годин, здати сечу на аналіз, дії останнього суд розцінює як такі, що були спрямовані на ухилення від проходження огляду та свідчать про фактичну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в розумінні ч.1ст.130 КУпАП.

Та обставина, що ОСОБА_1 обговорював можливість здачі інших біологічних зразків на аналіз, в тому числі крові, проте йому було в цьому відмовлено, вину особи не виключає.

Інструкцією не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища вона хоче надати для дослідження.

Право вибору предмета дослідження біологічного середовища належить лікарю, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можливо дослідити у даному закладі охорони здоров`я.

Відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення особи від керування транспортним засобом само по собі не свідчить про те, що такого відсторонення не було та не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Та обставина, що відеозаписом не зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснювались його права, не спростовує ту обставину, що останній був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, надав свої письмові пояснення, мав можливість по телефону користувався допомогою адвоката.

Сторона захисту скористалась своїм правом в суді апеляційної інстанції надання особистих пояснень. При цьому вона також не була позбавлена можливості в суді апеляційної інстанції заявити клопотання про надання доказів, допит свідків, проте таким правом не скористалось.

Надані до апеляційної скарги негативні результати досліджень на амфетаміни, каннабіноїди та кокаїн, проведення яких було замовлено ОСОБА_4 26.11.2021 в ТОВ "Сінево Україна", не є належними доказами того, що останній не ухилявся від проходження на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Гогоші Павлу Богдановичу строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гогоші Павла Богдановича залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Кирилюк Г.М.