ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/1008/22

Провадження № 3/293/851/2022

01 вересня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі

судді - Проценко Л.Й.,

секретаря судового засідання - Тишкевич К.Б.,

особи, відносно якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 ,

захисника - Харчука О.П.,

свідка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів у режимі відеоконференції адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого по АДРЕСА_3 , за ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

14.07.2022 до Черняхівського районного суду Житомирської області з Відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.07.2022 серії ААБ №029221 водій ОСОБА_1 07.07.2022 о 17 год 40 хв в смт Черняхів по вул.Коростенській, 101 керував транспортним засобом Оpel Omega, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому діянні не визнав. Пояснив суду, що дійсно він 07.07.2022 близько 18 год керував транспортним засобом Оpel Omega, номерний знак НОМЕР_1 в смт Черняхів по вул.Коростенській, 101, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху (не ввімкнув світловий показник повороту). Під час складання постанови поліцейські вказали, що від нього чути запах алкоголю з ротової порожнини. Він пояснив поліції, що в цей день алкогольних напоїв не вживав, щойно перебуваючи на базарі випив стакан квасу. Однак працівники поліції вказали, що у разі виявлення спеціальним приладом Drager позитивного результату, автомобіть буде передано на штраф майданчик для подальшого передання на ЗСУ, в іншому ж випадку, якщо він відмовиться від проходження огляду, то автомобіль у нього не вилучатимуть. Крім того, один з працівників вказав, що йому краще відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, інакше він посприяє тому, щоб лікар нарколог склав висновок, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, навіть якщо такий стан і не буде підтверджено. Зважаючи на вказівки поліцейських він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Свідком вказаних подій була ОСОБА_2 , яку він просить допитати в судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у нього вилучено посвідчення водія та наданий тимчасовий талон на право керування автомобілем. Разом з тим, від права керування він відсторонений не був. Після вказаних подій він сів за кермом автомобіля та поїхав додому. Вважає, що всі зазначені ним обставини вказують на протиправність дій поліцейських і відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Просив закрити провадження в адміністративній справі, так як він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння під тиском працівників поліції.

Адвокат ОСОБА_1 Харчук О.П., який брав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програми «Easycom», подав на електронну адресу суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказав на явні порушення працівників поліції під час зупинки і складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: вказав, що в ході спілкування із працівниками поліції останні спровокували його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, шляхом висловлювання в його бік погроз евакуації автомобіля на штраф майданчик для подальшого передання на потреби ЗСУ. Дана обставина зафіксована і на відеозаписі місця події, де інспектор вказує, на право ОСОБА_1 відмовитись від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не роз`яснюючи йому при цьому наслідків відмови.

Вишевикладені обставини, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, з метою їх подальшого викриття, порушення Закону України «Про національну поліцію» та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також недопустимість доказів, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 .

Вказує, що працівники поліції при цьому не роз`яснили особі, яка притягується до адміністративної відповідальності права передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, зокрема права на захист.

Крім того, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку 1103).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -заклад охорони здоров 'я) (п. 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735).

Згідно п. 8 Розділу 2 Інструкції, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Проте, в порушення вказаних вище вимог Закону та Інструкції №1452/735, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення про направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я і дане направлення ОСОБА_1 не видавалось.

Також звернув увагу суду, що з відеозапису обставин події, який долучений як доказ до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги інструкції № 1026, оскільки примусово вимикали відереєстратори, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема: факт керування транспортним засобом та усієї процедури оформлення адміністративного матеріалу відносно підзахисного, включаючи порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку захисника, вказані вище обставини свідчить про істотне порушення вимог Інструкції від 18.12.2018 №1026 та недопустимість відеофайлів з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу.

З огляду на вищевикладене, в силу допущених працівниками поліції порушень під час складання та оформлення матеріалів, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП, захисник просить суд закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 вказала, що 07.07.2022 на її прохання ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля її чоловіка, щоб поїхати до міста по справах (купити продукти на день народження дитини). Коли вони повертались додому близько 18 год, то їх зупинили працівники поліції. Запевнила суд, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем був тверезий, алкогольних напоїв не вживав, в іншому ж випадку вона б не дозволила керувати автомобілем, який є власністю її чоловіка. Підтвердила той факт, що працівники поліції погрожували забрати її автомобіль на штраф майданчик, тому вона порадила ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поспішали додому до дітей. Після підписання відмови працівники поліції не відсторонювали ОСОБА_1 від права керування та вони поїхали додому.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи та відеозапис з бідікамери поліцейського, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 07.07.2022 серії ААБ №029221 водій ОСОБА_1 07.07.2022 о 17 год 40 хв в смт Черняхів по вул.Коростенській, 101 керував транспортним засобом Оpel Omega, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України вказує на те, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими у автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається, зокрема, на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП (у редакції чинній від 17.03.2021) особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У той же час, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.8 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Зважаючи на вимоги законодавства та враховуючи встановлені судлом обставини справи, суд погоджується з думкою захисника Бабенка О.А., що працівниками поліції були порушені вимоги вказаної Інструкції.

Суд також звертає увагу, що відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких обставин відеозапис події, долучений до матеріалів справи, є основним джерелом доказів, та має відповідати вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026 (надалі-Інструкції).

Згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, який долучений до матеріалів справи, встановлено відео не є безперервним (відеозапис розпочато лише з частини складання протоколу про адміністративне правопорушення в автомобілі поліцейського). Інспектором поліції не роз`яснення прав особі, відносно якої складено адміністративний протокол, зокрема права на захист; не роз`яснено яким чином огляд на стан сп`яніння буде проводитися, які наслідки відмови від такого огляду, натомість працівник поліції вказав, що ОСОБА_1 може відмовитись від проходження медичного огляду, не пояснюючи наслідків такої відмови.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Законом України «Про Національну поліцію» покладено обов`язки на працівника поліції саме попереджати та запобігати вчиненню адміністративних правопорушень, а не підбурювати осіб до вчинення адміністративних правопорушень, видаючи такі дії за законні права громадян з метою їх подальшого викриття та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п. 55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, докази, здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, відповідно до зазначеної вище практики ЄСПЛ, визнаються недопустимими доказами.

Отже, відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, який долучений до матеріалів справи як доказ, не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки не є безперервним, що свідчить про самовільне видалення частини відеоматеріалу або примусове відключення.

Пояснення ОСОБА_1 не спростовуються відеозаписом події, долученим поліцейськими до справи, який безперервно не відображає хід події починаючи від зупинки транспортного засобу до закінчення складання протоколу.

Таким чином, долучений до матеріалів справи відеозапис події істотно не відповідає вимогам Інструкції.

Суд також враховує той факт, що ОСОБА_1 не був відсторонений від права керування транспортним засобом.

Оскільки вищевказані пояснення ОСОБА_1 не спростовані сукупністю доказів у вказаній справі, винність вказаної особи поза розумним сумнівом не доведена.

При цьому суд наголошує, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Разом з тим статтею 62 Конституції України визначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, а відеозапис з бодікамери поліцейського не відповідає вимогам вищевказаної Інструкції.

Отже, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а додані до протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП докази не можна вважати достатніми та допустимими для того, щоб визнати його винуватим у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в даному протоколі.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 слід повернути власнику ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 23, 33-35, ч.1 ст. 130, п. 1 ч.1 ст.247 ст.252, ст.266, ст.ст.276-280, 283-285 КУпАП, п. 2.5 ПДР, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях особи, яка притягається до відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову суду протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Повний текс поставнови складений та підписаний 05.09.2022.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО