Номер провадження: 33/813/833/22
Справа № 503/464/22
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.,

захисника Тетевої-Родюк І.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом, Кодимським районним судом Одеської області та програмного забезпечення «EasyCon» матеріали за апеляційною скаргою захисника Тетевої-Родюк І.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 13.06.2022 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Згідно з оскарженою постановою, 21.04.2022 року, о 16.30 год., ОСОБА_1 по вул. Центральній в с. Сербах Подільського району Одеської області, керував транспортним засобом «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Тетева-Родюк І.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Захисник вказує, що при винесенні оскарженої постанови суддя прийшов до необґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та скоєння адміністративного правопорушення, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи, не дав об`єктивної оцінки доказам, не врахував не доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем, не прийняв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, а відеозапис події та акт проведення огляду є не належними доказами. Також захисник зазначає, що суддею першої інстанції не враховано порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР18 №504582 від 21.04.2022 року, водій ОСОБА_1 21.04.2022 року, о 16:30 год., по вул. Центральній в с. Сербах Подільського району Одеської області, керував транспортним засобом «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України (а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №504582 від 21.04.2022 року ОСОБА_1 відмовився підписати та отримати його копію (а.с.2, 3).

Згідно акту від 21.04.2022 року у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с.4).

Відповідно до рапорту інспектора СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Петрик В. від 21.04.2022 року під час патрулювання в с. Сербки, по вул. Центральній, Кодимської ТГ, було зупинено автомобіль марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який за зовнішніми ознаками знаходився в стані алкогольного сп`яніння, мав характерний запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку за допомогою приладу «Драгер» або в Кодимській ЦРЛ, ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.6).

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердив, що під час руху по дорозі автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений патрульним автомобілем поліції, в подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки з використанням приладу «Драгер», але останній відмовився, аргументувавши свою відмову не залученням працівниками полії двох свідків для фіксації процедури огляду та не надання йому для ознайомлення документів на прилад «Драгер».

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом від 21.04.2022 року, рапортом інспектора СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Петрик В. від 21.04.2022 року, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, а також показаннями свідка ОСОБА_2 .

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення також підтверджуються його особистими поясненнями в суді першої інстанції, з яких вбачається, що він відмовився від проходження огляду на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», у зв`язку із тим, що працівники поліції відмовлялися залучити для огляду двох свідків, а також відмовлялися надати йому для огляду документи на прилад «Драгер». При цьому, на запропонований працівниками поліції огляд на стан сп`яніння в медичному закладі останній також відмовився їхати з посиланням на вагітну дружину, яку можливо необхідно було доставити до пологового будинку.

В апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не заперечували щодо вірності викладу показань ОСОБА_1 суддею першої інстанції в оскарженій постанові.

Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд. Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано як пройти огляд на газоаналізаторі «Драгер», так і у медичному закладі, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційним судом досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер» та у встановленому законом порядку в медичному закладі, відмовився (а.с.8).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не заперечували того факту, що на відеозаписі зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, але наполягали на недопустимості відеозапису, посилаючись на те, що запис є неповним.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Доводи захисника про недопустимість відеозапису як доказу з огляду на його неповноту та порушення безперервності відео фіксації подій, апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Зі змісту апеляційної скарги та доводів ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що останні не заперечують того факту, що на відеозаписі зафіксовано саме ОСОБА_1 , який зазначає про свою відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, однак захисник вказує, що відео є неповним, та не відображає всіх подій. За таких обставин, на думку захисника, працівники поліції не мали права складати відносно нього протокол за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Оскільки ОСОБА_1 та його захисник не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались 21.04.2022 року, зокрема спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер» та у встановленому законом порядку в медичному закладі, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, на думку апеляційного суду, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, вказане захисником порушення принципу безперервності відео фіксації, неповнота відеозапису, жодним чином не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити всі обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника, висловлені в судовому засіданні апеляційного суду, стосовно того, що автомобіль «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був припаркований на узбіччі та ОСОБА_1 ним не керував, колегія суддів визнає не обґрунтованими та такими, що спростовуються доказами у справі, зокрема показами самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Так, згідно оскарженої постанови вбачається, що, будучи допитаним в суді першої інстанції, ОСОБА_1 особисто заперечив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак підтвердив факт керування ним транспортним засобом на прохання знайомого ОСОБА_2 , який попросив відвести автомобіль зі ставка до його дому.

Свідок ОСОБА_2 в суді першої інстанції також підтвердив, що під час руху по дорозі автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений патрульним автомобілем поліції, в подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки на прилад «Драгер», але останній відмовився, аргументувавши свою відмову не залученням працівниками полії двох свідків для фіксації процедури огляду та не надання йому для ознайомлення документів на прилад «Драгер».

Таким чином, матеріали справи та надані в суді першої інстанції показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 спростовують доводи сторони захисту щодо не доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, апеляційний суд також визнає безпідставними, з огляду на таке.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Як вбачається з матеріалів судової справи: протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №504582 від 21.04.2022 року; акту від 21.04.2022 року; рапорту від 21.04.2022 року, відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що поліцейськими нібито порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі.

Доводи апелянтів, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд також визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування суддею першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги неодноразову зміну показів ОСОБА_1 , як під час складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, так і в ході їх розгляду судовими інстанціями.

Так, в момент події під відеозапис останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого телефонував на лінію «102» з посиланням його відмови від проходження огляду, оскільки працівники поліції мов би не мали при собі алкотестеру «Драгер» (а.с.5). В подальшому, в суді першої інстанції ОСОБА_1 вже стверджував, що звертався на лінію «102» не стосовно відсутності алкотестеру у працівників поліції, а стосовно не надання йому документів. В суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем, а в суді апеляційної інстанції змінив свої покази, та оспорював здійснення управління ним вказаним транспортним засобом.

Таким чином, непослідовні показання ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, свідчать про намагання останнього згідно обраної позиції захисту ухилення від адміністративної відповідальності.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Тетевої-Родюк І.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 13.06.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський