ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , тимчасово непрацюючий, фактично проживаючого АДРЕСА_1

за апеляційною скаргою адвоката Мартовицького Кирила Вікторовича діючи в інтересах ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні на користь держави.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокатом Мартовицьким К. В. діючи в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року скасувати, а провадження закрити.

Вважає, що останнє винесено з істотним порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що судом не було всебічно та повно з`ясовано обставини справи, які підлягають обов`язковому з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не було надано належної правової оцінки наявним доказам по справі.

Відзначив, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а знаходився на території гаражного кооперативу, автомобіль був запаркований, а двигун не працював, а останній знаходився поряд з транспортним засобом. Крім, того після складання протоколу, рапорту, пояснень свідків, в матеріалах справи відсутня розписка про передачу автомобіля тверезому водію.

Заслухавши сторону по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

1. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №114944 від 07 серпня 2021 року, з якого вбачається, що 07 серпня 2021 року о 14 годині 15 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen C-elisee» з н.з. « НОМЕР_3 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, хитка хода, порушення вимови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці чи в лікарняному закладі, відмовився в присутності двох свідків. До протоколу долучено запис з камери 002080, пояснення, направлення, рапорт;

2. Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в лікарняному закладі. Відзначили останній також відмовився від підписів у протоколі;

3. Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 не проводився, до закладу охорони здоров`я не доставлявся;

4. Відеозаписами долученими до матеріалів провадження, з яких вбачається, що працівниками поліції підшили до ОСОБА_1 , пояснили причину зупинки та продемонстрували відеозапис, який підтверджував, що останній передчасно увімкнув покажчик повороту, внаслідок чого учасника руху він показався незрозуміли, так проїхавши декілька поворотів, ОСОБА_1 він в них не звернув. Також, з відозаписів вбачаєтсья, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків категорично, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд закладі охорони здоров`я.

Вказані докази є належними та допустимими, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується посилання на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій останнього такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта, щодо відсутності на відеозаписі доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставним, оскільки під час дослідження всіх наявних доказі в сукупності вони підтверджуються дану обставину. Крім того, з досліджуваних відеозаписів, вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив ту обставину, що був за кермом, а з причиною зупинки незгоден, оскільки покажчик поворотів увімкнув у відповідності до вимог ПДР України, на що працівники поліції показали запис з реєстратора, де останній порушив правила ПДР України в результаті чого в присутності свідків, яким було пояснена причина зупинка та було винесено протокол про адміністративне правопорушення.

Під відеозапис, в присутності свідків працівник поліції роз`яснив, що ОСОБА_1 потрібно найти водія який буде керувати його транспортним засобом, та надати їм своє посвідчення водія, щоб вони видали тимчасове, на що останній відмовився.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи, щодо скасування постанови є неспроможними, щоб скасувати фактично вірне рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мартовицького Кирила Вікторовича діючи в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко