Номер провадження: 33/813/832/22
Справа № 494/1729/21
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 01.06.2022 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Згідно з оскарженою постановою, 10.12.2021 року, о 16:00 год., ОСОБА_1 по вул. Шевченка в м. Березівка Одеської області керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 вказує, що при винесенні оскарженої постанови суддя дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про порушення ним Правил дорожнього руху України та скоєння адміністративного правопорушення, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи, не дав об`єктивної оцінки доказам, та безпідставно визнав в якості доказу відеозапис із нагрудної камери працівника поліції. ОСОБА_1 також стверджує, що суддею не враховано допущенні працівниками поліції порушення при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення та необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про виклик та допит свідків.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника Волкова О.Л., які будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду, в судове засідання не з`явилися.

При цьому, захисник Волков О.Л. надіслав до апеляційного суду лише клопотання про виклик свідків від 02.08.2022 року, та просив здійснювати розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови мови для реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його захисник в апеляційний суд не з`явилися, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання вказаних осіб особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР 18 №166845 від 10.12.2021 року, водій ОСОБА_1 10.12.2021 року, о 16:00 год., по вул. Шевченка в м.Березівка Одеської області керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №166845 від 10.12.2021 року ОСОБА_1 відмовився підписати, так само як надати пояснення.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були досліджені судом першої інстанції, та які не спростовані самим ОСОБА_1 , який також не зазначав про викладення в них відомостей, що не відповідають дійсності.

Крім того, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заперечується самим ОСОБА_1 .

В суді першої інстанції ОСОБА_1 , хоча і не визнав себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, винним себе не визнав, однак фактично підтвердив, що за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, дійсно відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки не довіряє вказаному приладу та не хотів його проходити.

Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», а також медичний огляд у медичному закладі, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4, 5); диском з відеозаписами обставин адміністративного правопорушення (а.с.15).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із долучених Березівським районним ВП ГУНП в Одеській області до матеріалів справи відеозаписів відеореєстратору (а.с.14-15) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_1 , працівниками поліції були вжиті заходи щодо його зупинки; відеозапис підтверджує роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, та факт відмови останнього в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, відеозаписом також підтверджується та обставина, що в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився також від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та надання своїх пояснень.

З переглянутого судом відеозапису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 10.12.2021 року, зокрема: прямування поліцейськими за автомобілем «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , його зупинка, роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, їх пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, та відмова ОСОБА_1 від продуття приладу «Драгер» та проходження огляду в медичному закладі в присутності двох свідків, а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Апеляційний суд дійшов висновку, що долучений до матеріалів справи відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та вину правопорушника.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість відеозапису як доказу з огляду на його неповноту та порушення безперервності відео фіксації подій, апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що останній не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано саме його, який зазначає про свою відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 вказує, що відео є неповним, та не відображає всіх подій. За таких обставин, на його думку, працівники поліції не мали права складати відносно нього протокол за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Оскільки ОСОБА_1 не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались 10.12.2021 року, зокрема спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер» та у встановленому законом порядку в медичному закладі, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. Даний доказ, на думку апеляційного суду, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, вказане ОСОБА_1 порушення принципу безперервності відео фіксації, неповнота відеозапису, відсутність номеру та серії відеокамери, дати виробництва та назви, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апелянта про те, що з відеозапису події не вбачається наявність у нього ознак будь-якого сп`яніння, та його поведінка адекватна та відповідає обстановці події, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки наявність ознак алкогольного сп`яніння визначається працівником поліції при зупинці водія, та зрозуміло, що ознака запаху алкоголю з порожнини рота не може бути перевірена шляхом дослідження відеозапису, проте відеозаписом зафіксовано головне факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлено законом порядку.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, апеляційний суд також визнає безпідставними, з огляду на таке.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він був складений за відмову від проходження останнім від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом та апелянтом не спростовується.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейськими нібито порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника матеріали справи про адміністративне правопорушення двічі направлялись Березівським районним судом Одеської області на дооформлення.

Так, постановою Березівського районного суду Одеської області від 19.04.2022 року задоволено клопотання захисника Волкова О.Л. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адміністративні матеріали про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто до Березівського РВП ГУНП в Одеській області для до оформлення, зокрема необхідністю зазначення: назви камери на яку фіксувалося правопорушення, номер серію та дату виробництва; джерело походження відеозапису; свідоцтва, які підтверджують, що відеозапис правопорушення проводився спеціальним технічним засобом (а.с.7) (справа №494/1729/21, провадження №3/494/24/22).

Березівським РВП ГУНП в Одеській області на виконання вказаної постанови за вих.№62/3665 від 03.05.2022 року направлено відповідь (а.с.9).

В подальшому, постановою Березівського районного суду Одеської області від 10.05.2022 року знову задоволено клопотання захисника Волкова О.Л. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто до Березівського РВП ГУНП в Одеській області для до оформлення, зокрема необхідності повного виконання постанови суду від 19.04.2022 року щодо надання свідоцтва на підтвердження того, що відеозапис проводився спеціальним технічним записом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а також встановлення повної адреси місця проживання свідків (а.с.10-11).

Березівським РВП ГУНП в Одеській області надано відповідь за вих.№62/3900 від 13.05.2022 року, що правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яке відбулося 10.12.2021 року фіксувалося на портативний відеореєстратор (натільна камера «Novestom NVS7», яка надійшла з ГУНП в Одеській області та взята на баланс Березівським РВП ГУНП в Одеській області 24.06.2021 року та має інвентарний номер ) (а.с.14).

Рапортом інспектора СРПП Хромова В. на виконання постанови суду щодо доопрацювання було встановлено точні адреси місця проживання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13).

Доводи ОСОБА_1 про те, що в рапорті від 13.05.2022 року допущено описку в імені свідка, та різниться точний час зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення та в показах свідків, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не спростовують факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставне залишення без задоволення суддею першої інстанції клопотання про виклик та допит свідків, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що суддею першої інстанції було розглянуто заявлене ОСОБА_1 та його захисником клопотання про виклик та допит свідків, за результатами розгляду якого винесена обґрунтована постанова від 01.06.2022 року про його відмову, в якій вказано, що захисник не пояснив суду яким чином показання працівника органу поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, можуть бути прийняті судом як докази відсутності складу адміністративного правопорушення. Щодо виклику свідків, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то суддя першої інстанції зазначив, що вказані свідки засвідчують лише факт відмови від продуву приладу «Драгер» та проходження медичного огляду ОСОБА_1 та від них у матеріалах справи наявні письмові пояснення, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для їх допиту та виклику (а.с.23).

З аналогічних мотивів апеляційний суд також вважає, що відсутні підстави для допиту свідків в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом, апеляційний суд бере до уваги, але зазначає, що вказані обставини не вплинули на правильність висновку суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 01.06.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський