ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/261/22 Справа № 705/459/22 Категорія: ч.4 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Верещака П.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого приватним підприємцем,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 19.12.2021 о 16 год. 45 хв. у м. Умань по вул.Тищика,7 керував транспортним засобом SAAB 9-3, д.н.з. НОМЕР_1 та після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.10. є) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Вважає, що суд не встановив фактичні обставини події, що відмічені в протоколі, допустив порушення вимог норм матеріального і процесуального закону.

Вказує, що справа розглянута судом без його участі, що вплинуло на достовірність встановлених судом обставин. При цьому, повідомлення суду неодноразово направлялися по місцю його реєстрації, а не на адресу фактичного проживання.

ОСОБА_1 зазначає в апеляційній скарзі, що відомості протоколу від 19.12.2021 про те, що «після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляджу з метою встановлення стану сп`яніння в медичному закладі він відмовився» є недостовірними і матеріалами справи не підтверджуються. Хоча в протоколі вказано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак їх пояснень в матеріалах справи немає, які не були присутні ні на місці ДТП, ні в медичному закладі. Тоді як свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 описують лише обставини вчинення ДТП, не підтверджуючи при цьому події, що зазначена у висунутому йому обвинуваченні по ч.4 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що у Висновку медичного огляду №1351/146 від 19.12.2021 не зазначено свідків, та його графи 10 і 11 взагалі не заповнені.

Також апелянт звертає увагу на той факт, що в суді справа перебувала тривалий час з 26.01.2022 по 01.06.2022.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - Верещака П.М про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 158752 від 19.12.2021 про те, що 19.12.2021 о 16:45 год. у м.Умань по вул.Тищика, біля буд.№7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SAAB 9-3, д.н.з. НОМЕР_1 та після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.10. є) ПДР, за що відповідальність передбачена за ч.4 ст.130 КУпАП;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради від 19.12.2021 № 1351/146, згідно якого, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду;

- копією схеми місця ДТП від 19.12.2021, якою зафіксовано місце ДТП, розташування транспортних засобів та локалізацію їх пошкоджень;

- пояснень ОСОБА_7 від 19.12.2021, згідно яких, водій ОСОБА_1 вчинив ДТП;

- пояснень свідка ОСОБА_5 від 19.12.2021, згідно яких, водій ОСОБА_1 вчинив ДТП та зник з місця його вчинення;

- пояснень ОСОБА_2 від 19.12.2021, згідно яких, водій ОСОБА_1 вчинив зіткнення, зокрема, з його автомобілем та з місця ДТП втік;

- пояснень ОСОБА_6 від 19.12.2021, згідно яких, водій ОСОБА_1 вчинив зіткнення з його автомобілем та з місця ДТП втік;

- відеозаписів, переглянутих в суді апеляційної інстанції.

Частиною 4 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до вимог пункту 2.10. є) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відомості протоколу від 19.12.2021 про те, що «після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляджу з метою встановлення стану сп`яніння в медичному закладі він відмовився» є недостовірними і матеріалами справи не підтверджуються.

Вважаю зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки під час розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції було досліджено наявні у матеріалах справи відеозаписи, які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 19.12.2021.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що в протоколі вказано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак їх пояснень в матеріалах справи немає, які не були присутні ні на місці ДТП, ні в медичному закладі, тоді як ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 описують лише обставини вчинення ДТП, не підтверджуючи при цьому події, що зазначена у висунутому йому обвинуваченні по ч.4 ст.130 КУпАП.

Зазначені доводи апелянта є неспроможними, так як, ОСОБА_1 вчинив зіткнення, зокрема, з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 , що вбачається із наявного у матеріалах справи відеозапису та наявного у матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 . Крім того, із наявного у матеріалах справи відеозапису також вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були безпосередньо присутніми під час складання відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, які вказували на порушення ним ПДР України, зокрема, зникнення з місця ДТП. При цьому, із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв (горілки). Також із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вчинив зіткнення, з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_6 , в результаті чого автомобіль останнього зіткнувся із автомобілем під керуванням ОСОБА_7 . Тоді як ОСОБА_5 був свідком зазначених подій та послідував за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який покинув місце ДТП.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що у Висновку медичного огляду №1351/146 від 19.12.2021 не зазначено свідків, та його графи 10 і 11 взагалі не заповнені, оскільки присутність свідків, у даному випадку, непотрібна. Тоді як графа 10, 11 даного Висновку заповняється у разі проведення особі відповідного огляду. В даному випадку ОСОБА_1 від проведення огляду відмовився та відмовився.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що справа розглянута судом без його участі, що вплинуло на достовірність встановлених судом обставин, так як повідомлення суду неодноразово направлялися по місцю його реєстрації, а не на адресу фактичного проживання, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є необов`язковою.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, який у судові засідання не з`являвся, доказів на поважність причин своєї неявки суду не надавав.

З чого слідує, що місцевим судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Одночасно слід зазначити, що дані у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зі слів безпосередньо самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та яка, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З чого слідує, ОСОБА_1 повинен був, зокрема, повідомити суд про фактичне місце свого проживання в разі його зміни.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 в якій зазначено місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Тоді як тривале перебування справи в суді спричинене неодноразовою неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судові засідання та одноразово справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням суддів у відпустці.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП доведена, в зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність, тоді як неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив фактичні обставини події, що відмічені в протоколі, допустив порушення вимог норм матеріального і процесуального закону.

04.07.2022 на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про приєднання до його апеляційної скарги ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2022 року, якою задоволено його скаргу на бездіяльність слідчого Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР про вчинення злочинів, для об`єктивного розгляду його апеляційної скарги.

Вважаю, що зазначена ухвала місцевого суду не може бути врахована під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на оскаржувану постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, з врахуванням того, що вона не стосується даної справи.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, відповідає санкції ч.4 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника. Тоді як альтернативний вид покарання адміністративний арешт, не може бути застосований, так як погіршить становище ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба