Справа № 567/1426/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А.

при секретарі Гічиновська Я.В.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.04.2002

за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

31.10.2021 біля 18 год. 50 хв. в с.Верхів по вул.Центральна ОСОБА_1 керував автомобілем Daimler-Benz 123, реєстраційний номер НОМЕР_2 та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього кольору і спеціальних звукових сигналів не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota Priys, реєстраційний номер НОМЕР_3 в с.Верхів по вул.Центральна, шляхом утворення штучного затору.

31.10.2021 біля 18 год. 48 хв. в с.Верхів по вул.Центральна Рівненського району (Острозька ОТГ) Рівненської області ОСОБА_1 керував автомобілем Daimler-Benz 123, реєстраційний номер НОМЕР_2 та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушень визнав повністю та пояснив, що 31.10.2021 біля 19 год. в с.Верхів керував автомобілем Daimler-Benz та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу зупинився, коли його стали переслідувати працівники поліції на автомобілі з включеними проблисковими маячками.

Після того він вибіг з автомобіля та намагався втекти, але за 20 метрів від автомобіля був затриманий працівниками поліції.

В подальшому працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі, але він від проходження такого огляду відмовився.

Пояснив, що того дня перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе з працівниками поліції неналежним чином, про що дуже жалкує.

В разі призначення штрафу просить його розстрочити, оскільки має на утримання чотирьох неповнолітніх дітей та змоги сплатити штраф протягом 15 днів немає.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши оцінку всім доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП та необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису.

В судовому засіданні встановлено, що стосовно водія ОСОБА_1 , щодо якого ознаки алкогольного сп`яніння були встановлені, зазначені вимоги закону поліцейськими було виконано, оскільки водію було запропоновано проведення такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, але він від такого огляду ухилився.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 31.10.2021 серії ДПР18 №158461 в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння наявні в ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці) та зафіксовано факт його відмови від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, а також іншими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2021 щодо ОСОБА_1 було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на якому ОСОБА_1 вчинив запис про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Цього ж дня щодо ОСОБА_1 було видано направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого щодо ОСОБА_1 , встановлено що 31.10.2021 він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Водночас, з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , вбачається, що 31.10.2021 ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення алкогольного сп`яніння на місяці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився та при цьому працівникам поліції пояснив, що транспортним засобом не керував.

Зазначене підтверджується і рапортом поліцейського Касимовича А.В.

Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Отже, факт скоєння вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними доказами, які повністю узгоджуються між собою.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 в законному порядку було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав.

З зазначених доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 таких дій не вчинив.

З цих підстав суд не вбачає можливості для задоволення клопотання захисника про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення, яке було подано стороною захисту до відмови ОСОБА_1 від захисників, яка мала місце в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.122-2 КУпАП настає адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП підтверджується відеозаписом відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовано переслідування 31.10.2021 поліцейськими автомобіля Daimler-Benz 123, реєстраційний номер НОМЕР_2 , моменту його зупинки та те, що саме ОСОБА_1 вибіг з водійського сидіння зазначеного автомобіля та намагався втекти від двох працівників поліції, які відразу по зупинці транспортних засобів, розпочали переслідування ОСОБА_1 .

При цьому, суд виходить і з того, що пояснення ОСОБА_1 , зафіксовані на нагрудний відеореєстратор поліцейського, про те, що він був пасажиром зазначеного автомобіля, а керувала ним інша особа, яка втекла, спростовуються наданим суду відеозаписом, з якого вбачається, що з автомобіля Daimler-Benz 123, реєстраційний номер НОМЕР_2 намагався вчинити втечу лише один чоловік - ОСОБА_1 .

Водночас, суд бере до уваги і те, що саме серед особистих документів ОСОБА_1 , які він зберігав при собі, знаходилось свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за правопорушення, підвідомче суду, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 31.10.2021, внаслідок чого на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, з дня зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення дій минуло більше трьох місяців, то провадження у справі в цій частині щодо нього підлягає закриттю.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 747836, в провину ОСОБА_1 ставиться те, що 31.10.2021 біля 18 год. 48 хв. в с.Верхів по вул.Центральна він не виконуючи вимогу працівників поліції намагався втекти з місця події, до якої він був причетний, а саме залишити автомобіль Daimler-Benz 123, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою уникнення відповідальності, чим вчинив невиконання законної вимоги працівника поліції.

Згідно п.2, 3, 4, 7, 10 ч.1 ст.23 Закону України ?Про Національну поліцію?, поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Згідно ч.2 ст.62 Закону України ?Про Національну поліцію?, законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Водночас, злісною непокорою законній вимозі працівника поліції є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення тих же дій щодо члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Протокол про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП не містить відомостей про те, в чому саме полягала законна вимога працівника поліції щодо ОСОБА_1 , як і не містить відомостей про те, в чому саме полягала злісна непокора законній вимозі працівника поліції.

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення також не містять доказів вини ОСОБА_1 в цій частині.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП або нормам інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. При цьому, суд виходить і з того, що суд не може самостійно формулювати обвинувачення щодо ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, а викладена в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 не відповідає диспозиції ст.185 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, а саме за відсутності доказів вчинення правопорушення, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП підлягає закриттю.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги те, що ОСОБА_1 за віком та станом здоров`я є працездатною особою, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Суд вважає, що для перевиховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень необхідним є накладення стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, також суд враховує, що альтернативи відповідному стягненню, за вчинення даного правопорушення закон не передбачає.

Одночасно, застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, оскільки становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

Відповідно до ч.5 ст.283 КУпАП постанова судді про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Таким чином, відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме в сумі 34000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.