Справа № 755/3279/22 Головуючий в суді І інстанції - Сазонова М.Г.
Провадження № 33/824/2380/2022 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Січевлюка-Врублевського Тараса Степановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2022 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становило 153 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн 20 коп.

Згідно постанови судді та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №208810 від 13.02.2022 року ОСОБА_1 13 лютого 2022 року о 04 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), біля будинку №2-а, розташованого на вул. Сосюри у місті Києві, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору службового автомобіля «Renault», номер НОМЕР_2 . Згодом був зупинений шляхом блокування.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Дії особи кваліфіковані за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Січевлюк-Врублевський Т.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргуз пропуском строку на апеляційне оскарження, в якій просить його поновити як пропущений з поважних причин.

Вказує, що 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан від 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який згодом було продовжено.

Зазначає, що відповідно до заяви від 01.08.2022 рокупредставник скаржника просив суд першої інстанції видати нарочно копію оскаржуваного рішення та 03.08.2022 року отримав його копію, що підтверджується відміткою на такій заяві.

Крім того, в апеляційній скарзі адвокат Січевлюк-Врублевський Т.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний. Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVDдиск. Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозапис на DVD диску змінювався або редагувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку з чим доданий до протоколу відеозапис є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Вказує, що сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №209457 від 13.02.2022 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Підставою накладення адміністративного стягнення було те, що 13 лютого 2022 року о 04 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), біля будинку №2-а, розташованого на вул. Сосюри у місті Києві, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору службового автомобіля «Renault», номер НОМЕР_3 . Був зупинений шляхом блокування, проте на відеозаписі жодного блокування не відбувалось.

Таким чином, в супереч статті 35 Закону України «Про національну поліцію» вимога щодо зупинки Клієнта патрульними поліцейськими була незаконною. Протокол за адміністративне порушення про нібито ненадання переваги пішоходу так і не було складено, тобто порушення ПДР не було, а мала місце провокація поліцейських, щоб була підстава запинити автомобіль.

Крім того, на одному з останніх відеофайлів в 05.25.20 (загальний час на відеозаписі 43.46) поліцейський зізнається колезі в тому, що його не було на місці пригоди при «затриманні автомобіля», а тому рапорт і пояснення просить написати іншого колегу.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його адвоката Січевлюка-Врублевського Т.С., вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

За змістом ст.ст.245, 251, 252, 278 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За вимогами ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи подібних не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п.4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД

№ 208810 від 13.02.2022 року ОСОБА_1 13 лютого 2022 року о 04 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), біля будинку №2-а, розташованого на вул. Сосюри у місті Києві, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору службового автомобіля «Renault», номер НОМЕР_2 . Згодом був зупинений шляхом блокування.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Дії особи кваліфіковані за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Враховуючи дані обставини, суд вірно вбачав в діях водія ОСОБА_1 порушення

п. 2.4 Правил дорожнього руху України, а тому прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2022 року серії ААД № 208810, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП;

- відеозаписом з боді камери, долученим до матеріалів справи.

Ставити під сумнів дані докази, зібрані працівниками поліції, у апеляційної інстанції немає підстав.

При цьому, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, вважаю є спробою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не зрозумів, що це йому поліцейськими подавались сигнали, що він сам згодом зупинився сам та те, що ніякого блокування не було також є спробою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі посилання не є суттєвими та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП є правильною.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова судді є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Щодо ж стосується доводів апеляційної скарги адвоката Січевлюка-Врублевського Т.С. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2022 року, то вони є слушними та такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обгрунтованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката Січевлюка-Врублевського Тараса Степановича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Січевлюкау-Врублевському Тарасу Степановичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Січевлюка-Врублевського Тараса Степановича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник