ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/485/22Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В.
Провадження № 33/817/396/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Данильчука Н.Б. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 липня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 грн. 20 коп.

У цій постанові суд вказав, що відповідно до протоколу про адміністратвне правопорушення серії ОБ №046244 складеного 23.05.2022 року об 00 год. 25 хв. інспектором СРПП ВП №4 (м. Заліщики) Тернопільської області лейтенантом поліції Заддорожнім Романом Васильовичем, Мурин Г.В., 22.05.2022 року 13 год. 50 хв. в с. Гиньківці по вул. Центральній керувала транспортним засобом марки ВАЗ 2118 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме на місці події, стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком №516 спеціального приладу «Drager Alcotest 6810», результат огляду показав 1,69%, від проходження огляду у медичному закладі відмовилася, також у водія присутні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нечітка вимома, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння рук, чим порушено вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Данильчук Н.Б. просить постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 липня 2022 року - скасувати, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не погодилася з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, що підтверджується з долученого до матеріалів справи відеозапису, а до медичного закладу ніхто її не направляв. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній як акту огляду на стан сп`яніння, так і направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Данильчука Н.Б., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції в цьому випадку не дотримався вказаних вимог закону і залишив поза увагою, не встановивши обставин, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції вказаної статті нею передбачено відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В оскарженій постанові суд першої інстанції вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, викладені у постанові суду обставини та наявні у цій справі докази не підтверджують таку кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6810 ARCD-0558, однак не погодилася з результатами цього огляду.

Даний факт незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду підтверджується матеріалами справи, а саме даними відеофіксації проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

За змістом ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суд першої інстанції помилково визнав доведеним, що ОСОБА_1 з результатом проведеного поліцейським огляду погодилася оскільки, факт незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується матеріалами справи, зокрема даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (файл 00000__0004A.MP4 з 00:13 хв. по 00:14 хв.), яким зафіксовано як ОСОБА_1 не погодилася з результатами цього огляду.

Таким чином, суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення нею вимог п.2.9 а ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку за обставин незгоди водія ОСОБА_1 з результатами огляду працівниками поліції на стан сп`яніння на місці зупинки результати такого огляду відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП були лише підставою для направлення водія в заклад охорони здоров`я, а не доказом наявності стану сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Докази того, що ОСОБА_1 була у встановленому порядку направлена на медичний огляд і відмовилась його проходити у матеріалах цієї справи відсутні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається із матеріалів справи, в порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП працівники поліції не направили ОСОБА_1 на огляд у медичному закладі.

Крім того, працівником поліції, який проводив огляд ОСОБА_1 на місці зупинки, не було складено і не додано до протоколу про адміністративне правопорушення Акт огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від від 17 грудня 2008 р. N 1103, а також порушенням вимог п.10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положень ч.5 ст.266 КУпАП та п.22 вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з такими порушеннями вважаються недійсними.

Таким чином інкриміноване ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху та відповідна кваліфікація її дій за ознакою керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджена наявними у справі доказами, оскільки відповідно до вимог ст.266 КУпАП та відповідних підзаконних актів належним доказом стану алкогольного сп`яніння є лише Акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, з результатами якого водій погодився, або складений у закладі охорони здоров`я відповідний медичний висновок, які в матеріалах цієї справи відсутні.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не інкримінується відмова від проходження огляду в медичному закладі і порушення п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення нею вимог п.2.9 а ПДР України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у цій справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Данильчук Н.Б. - задовольнити.

Постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 липня 2022 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя