Справа № 154/3009/22 Провадження №33/802/708/22 Головуючий у 1 інстанції:Кусік І. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останньої на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн 20 коп. судового збору.

Так ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 13.09.2022 року о 05.00 год в м. Володимирі на вул. Старицького, керуючи транспортним засобом Хюндай Елантра, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд на паркан, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень, чим порушила п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 13.09.2022 року о 05.00 год в м. Володимирі на вул. Старицького водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Хюндай Елантра, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає її незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи.

Так, на переконання апелянта, внаслідок поверхневого дослідження наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо її винуватості у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень. Адже за кермом автомобіля Хюндай Елантра, д.н.з. НОМЕР_2 перебував ОСОБА_2 , який в судовому засіданні суду першої інстанції даний факт підтвердив та пояснив обставини, у зв`язку з якими він був відсутній на місці події під час приїзду працівників поліції.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції неправильно зазначено власника вказаного вище автомобіля, адже відповідно до свідоцтва про реєстрацію власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 .

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази котрі підтверджують факт керування нею транспортним засобом. Зазначає, що оскільки перебувала у вказаному автомобілі як пасажир, тому і відмовилася проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як не була в статусі водія.

Апелянт звертає увагу на наявне в матеріалах справи направлення до медичного закладу, в якому неправильно вказано дату народження та не зазначено час його складання. Більш того зазначає, що є незрозумілим чому в направленні до медичного закладу зазначено заклад охорони здоров`я в м. Нововолиськ, хоча подія сталася у м. Володимирі.

Також протоколи про адміністративні правопорушення не містять її підписів, їй не було роз`яснено право на захист, на основі чого вказані докази не можуть братися судом в основу доведеності її вини у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка подану нею апеляційну скаргу підтримала з мотивів викладених у ній, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Положеннями ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина останньої у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ №072603 та ААБ №072623 від 13 вересня 2022 року, схемою ДТП, відеозаписом, з якого вбачаться відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та іншими наявними в матеріалах справи доказах.

Так диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у даному випадку, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозаписом, наявним в матеріалах справи, дослідженим та проаналізованим судом апеляційної інстанції, підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Хюндай Елантра, д.н.з. НОМЕР_2 . Так ОСОБА_1 на запитання працівників поліції хто керував транспортним засобом надала чітку ствердну відповідь про перебування саме її за кермом автомобіля. Крім того, з вказаного відеозапису інших осіб, у тому числі і ОСОБА_2 , який за твердженням апелянта був водієм, та перебував на місці події не вбачається.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 був відсутній на місці події у зв`язку з тим, що пішов шукати евакуатор, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки вони не узгоджуються з наявними в матеріалах доказами.

Ураховуючи викладене, у означеному випадку працівниками поліції правильно визначили статус ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Так як у поліцейського, з урахуванням виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння виникла підозра про її ж перебування в стані алкогольного сп`яніння, першій було запропоновано пройти відповідний огляд, від проходження якого остання, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у заклад охорони здоров`я, відмовилась, у зв`язку із чим, такі її дії правомірно було кваліфіковано як порушення п. 2. 5 ПДР, що, в свою чергу, передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незгода сторони захисту з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст..124 КУпАП.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаних адміністративних правопорушень, суду не надано.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку, не встановлено.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишили без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук