Єдиний унікальний номер №943/783/22
Провадження №3/943/489/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, не працює, проживає в АДРЕСА_1

по ст.126 ч.3 КпАП України,

встановив:

04.07.2022 року о 19.25 год в м. Буську по вул Петрушевича, 45, Золочівського району Львівської області,ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Фольксваген», н/з НОМЕР_1 , будучи особою, якій встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, згідно постанови Буського районного віддіду державної виконавчої служби № 58184287 від 05.09.2019 року.

В суді ОСОБА_2 вину свою у означеному правопорушенні заперечив. Показав, що не був проінформований про таке обмеження ні працівниками поліції, ні працівниками виконавчої служби, заборгованості по аліментах немає, виконавцем винесено постанову про скасування такого тимчасового обмеження 06.07.2022, надав копію даної постанови.

Вислухавши ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого. 3 ст. 126 КУпАП з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_2 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Крім того, до матеріалів справи працівниками поліції не подано жодних доказів в підтвердження вини ОСОБА_2 , ні постанови державного виконавця Буського районного віддіду державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ні будь якого іншого доказу.

Натомість ОСОБА_2 подано суду копію постанови начальника відділу ДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 06.07.2022 року Серія ВП № 58184287 про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками ВП №2 не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 276-280, 283, 284 КпАП України, суд -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда