ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/372/22 Справа № 203/2459/21 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника митниці на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року, якою провадження у справі про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України, закрито за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України, закрито за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил у Дніпровську митницю Держмитслужби надійшов лист ГУ ДФС у Запорізькій області від 29 березня 2021 року №15/9/08-97-04-07 07 з матеріалами перевірки у відношенні громадянки ОСОБА_1 .

Згідно протоколу огляду від 17 березня 2021 року співробітниками податкової міліції ГУ ДФС у Запорізькій області зафіксовано, що ОСОБА_1 за адресою - м. Бердянськ, на зупинці громадського транспорту, здійснювала реалізацію тютюнових виробів іноземного виробництва без марок акцизного податку України встановленого зразка.

Співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області під час проведення огляду у ОСОБА_1 вилучено тютюнові вироби іноземного виробництва без марок акцизного податку України встановленого зразка торгівельних марок: Bacio Senior - 10 пачок по 20 цигарок у кожній, Bacio middle - 10 пачок по 20 цигарок у кожній, Senator nano - 20 пачок по 20 цигарок у кожній.

Таким чином, ОСОБА_2 зберігала тютюнові вироби іноземного походження, ввезені на митну територію України поза митним контролем.

Тобто, митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 484 МК України.

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати постанову судді та прийняти нову про визнання ОСОБА_1 винуватою у порушенні митних правил та накласти на неї стягнення, передбачене санкцією ст. 484 МК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 зберігала тютюнові вироби іноземного походження без марок акцизного податку України, ввезених на територію України поза митним контролем.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, була повідомлена про дату та час розгляду справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник митниці у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, подав чергове клопотання про відкладення розгляду справи, разом з тим, з огляду на те, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника митниці, при цьому ані положення КУпАП, ані положення МК України не передбачають обов`язкової участі митниці під час розгляду справи, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника митниці.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до чинного законодавства питання щодо адміністративної відповідальності та провадження у справах за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.484 МК України, полягає у зберіганні, перевезенні, придбанні чи використанні товарів, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

Обов`язковою умовою суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України, є вина в діях правопорушника.

Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 484 МК України, а саме зберігала, перевозила, придбавала чи використовувала товари, ввезені на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

У відповідності до п. 15 та п. 61 ч. 1 ст. 4 МК України товари в розумінні митного законодавства України поділяються на іноземні - що не є українськими відповідно до п. 61 та українські - які повністю отримані (вироблені) на митній території України та які не містять товарів, ввезених із-за меж митної території України.

Іноземний статус походження товарів - предметів ПМП у справі, підтверджується маркуванням, нанесеним на самих товарах (країна виробництва, найменування виробника, штрих код країни походження, а в окремих випадках і акцизною маркою країни виробника).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

З положень ст. 15 зазначеного закону слідує, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до «Положення про марки акцизного збору», затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1995 року №849/95, виробництво суб`єктами підприємницької діяльності з метою реалізації на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів без позначення марками акцизного збору, а також ввезення на митну територію України, транспортування, зберігання, приймання на комісію та консигнацію для продажу і реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає карток акцизного збору встановленого зразка, забороняється.

Відповідно до п. 14.1.107 ст. 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Пунктом 226.2 ст. 226 Податкового кодексу України встановлено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

У відповідності до вимог ст. 226.11 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Відповідно до ст. 227.1 Податкового кодексу України при ввезенні на митну території України маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється в установленому порядку марками акцизного податку встановленого зразка.

Відповідно до ст. 227.6 Податкового кодексу України у разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або неповної сплати податку товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється.

Згідно п. 3 ст. 228 Податкового кодексу України у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Згідно протоколу про порушення митних правил №0201/11000/21 від 29 квітня 2021 року співробітниками податкової міліції ГУ ДФС у Запорізькій області зафіксовано, що ОСОБА_1 за адресою - м. Бердянськ, на зупинці громадського транспорту здійснювала реалізацію тютюнових виробів іноземного виробництва без марок акцизного податку України встановленого зразка. Співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області під час проведення огляду у ОСОБА_1 вилучено тютюнові вироби іноземного виробництва без марок акцизного податку України встановленого зразка торгівельних марок: Bacio Senior - 10 пачок по 20 цигарок у кожній, Bacio middle - 10 пачок по 20 цигарок у кожній, Senator nano - 20 пачок по 20 цигарок у кожній.

Разом з тим матеріали справи не містять інформації та доказів незаконності ввезення вказаних «тютюнових виробів іноземного виробництва» на територію України поза митним контролем.

Відповідальність за ст. 484 МК України настає у разі зберігання, перевезення чи придбання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

Отже, з наявних матеріалів справи слідує, що всупереч вимогам закону ОСОБА_1 придбала та зберігала підакцизні товари без марок акцизного податку встановленого зразка.

Однак, докази того, що ці товари були ввезені на територію України, в тому числі з порушенням митних правил, в матеріалах справи не містяться.

Твердження апелянта щодо ввезення вказаного товару на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю з огляду на відсутність на ньому марок акцизного податку також не є обґрунтованим, оскільки закріплення вказаної обставини у диспозиції ст.484 МК України свідчить про віднесення її до об`єктивної сторони складу вказаного адміністративного правопорушення, яка підлягає обов`язковому доказуванню, проте з вищезазначених норм митного та податкового законодавства не можна зробити висновок про те, що відсутність марок акцизного податку на тютюновихвиробах, які знаходяться в Україні, підтверджує факт їх ввезення на митну територію України з-за кордону, в тому числі і з порушенням митних правил.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження саме незаконного ввезення на митну територію України вказаного товару поза митним контролем, або з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тому суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України, вважав що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини особи та її винність не доведена, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ст. 484 МК України.

Враховуючи наведене апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника митниці, оскільки наведені останнім доводи є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

При перевірці справи в апеляційній інстанції також не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 467 Митного кодексу України -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника митниці залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року, якою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України, закрито за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот