Справа №521/8714/22
Номер провадження 3/521/6572/22
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

28 липня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Рижих В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за протоколом № 0690/50000/22 від 27.04.2022 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Киргизькій Республіці, громадянина Німеччини, має посвідку на тимчасове проживання в Україні, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ст. 472 МК.

Сторони справи про порушення митних правил, які приймали участь у судовому розгляді: представник Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А.; особа у відношенні якої складено протокол Abramov Sergej.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі визнане суддею недоведеним.

1.1.З протоколу вбачається, що 27.04.2022 року о 18 годині 00 хвилин в зону митного контролю митного поста «Старокозаче» Одеської митниці, в напрямку «виїзд з України» по смузі руху «червоний коридор» прибув транспортний засіб марки «IVECO» р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 країна реєстрації Німеччина під керуванням громадянина Німеччини ОСОБА_1 . Під час проходження митного контролю громадянину було запропоновано заповнити митну декларацію. В митній декларації громадянин ОСОБА_1 вказав, що переміщує валютні цінності, а саме 10400 доларів США та 7535 гривен 60 копійок та бувший у використанні одяг і меблі. При митному контролі, під час огляду транспортного засобу, ручної поклажі та багажу у кишенях одягу було встановлено наявність незадекларованої валюти в розмірі 1100 доларів США, 500 Чеських крон та 2100 гривен України, що згідно з курсом НБУ станом на 27.04.2022 року становить 34 919 гривень 59 копійок, яка перевищила дозволену до вивезення норму готівки визначену Постановою НБУ № 3 від 02.01.2019 року, а також підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та у відповідності до п. 18 Постанови НБУ № 5 від 02.01.2019 року, Постанови Правління НБУ від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (зі змінами) вимагає документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10 000 євро, чим порушив вимоги ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні цінності». Зазначені валютні кошти знаходилися у кишенях одягу, яка була у багажу громадянина ОСОБА_1 .

Митниця вважає, що громадянин Німеччини ОСОБА_1 намагався шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перемістити через митний кордон України валюту в розмірі 1100 доларів США, 500 Чеських крон та 2100 гривен України, що згідно з курсом НБУ станом на 27.04.2022 року становить 34 919 гривень 59 копійок, що підлягало обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

1.2. За даним фактом співробітниками митниці, у відношенні громадянина Німеччини ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0690/50000/22 від 27.04.2022 року, за ст. 472 МК.

2.Позиції сторін у справі.

2.1.Представник митниці в судовому засіданні висловив думку про необхідність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю та підтверджується зібраними по справі доказами. Вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів з конфіскацією товару (грошових коштів).

2.2. ОСОБА_1 надав вичерпні пояснення з приводу обставин правопорушення. Розуміючи всі вимоги законодавства, висловив свою думку на розсуд суду.

3.Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

3.1.Суддя вважає, що хоча в діях ОСОБА_1 формально можливо побачити склад правопорушення, разом з тим, вимоги ч. 1 ст. 268 МК надають право на висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК.

3.2.Фактичні обставини вказаної справи свідчать про звичайну помилку при поданні та оформлені документів.

3.3.Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що є громадянином Німеччини. У 2021 році приїхав в України до дівчини і вирішив залишитись жити і працювати в Україні. Отримав офіційно посвідку на тимчасове проживання в Україні. Всі родичі в нього проживають в Німеччині. Має спеціальність слюсар. Має свій мікроавтобус за допомогою якого і здійснює підприємницьку діяльність. З початком війни вирішив займатись волонтерською діяльністю. Оскільки має мікроавтобус здійснював безкоштовно перевезення вантажів із за кордону. І навпаки здійснював на замовлення перевезення товарів з України за кордон. Люди дізнаючись його номер телефонують йому та замовляють такі перевезення. За обставинами справи пояснив, що його попросили звичайні громадяни допомогти вивезти їх майно за кордон. Він безкоштовно погодився здійснити таке перевезення. Оплачували вони виключно паливо і дорожні (страхові) витрати. Він був завантажений в районному центрі різним товаром (предмети побуту, одежа, речі). Вони були в тому числі упаковані у різні пакунки. Також йому в руки були надані грошові кошти, в сумі яку як йому повідомили можливо вивезти з України і які він задекларував. Після подачі декларації, співробітники митниці почали перевірку його мікроавтобусу. В речах, які були в пакунках людей, вони знайшли ще грошові кошти. Про наявність цих грошових коштів йому нічого не було відомо. Він не переривав чужі речі і не знав що в них знаходиться. Відповідно в подальшому у відношенні нього був складений протокол.

3.4.Даючи оцінку викладеним обставинам, суддя вважає, що ОСОБА_1 не здійснив таких дій, які б свідчили про умисне порушення вимог законів України. У даному випадку є класичною ситуація, коли особа формально начебто і повинна бути покарана за певні недоліки в своїх діях. Разом з тим, це лише формально. За змістом ОСОБА_1 не повинен нести жодної відповідальності. Він не знав і не міг знати про наявність у речах, що ним перевозиться грошових коштів. Самі суми коштів (невеликий розмір) показують, що люди, які просили про допомогу у вивезення їх речей за кордон могли самі випадково такі грошові кошти залишити у речах.

3.5. ОСОБА_1 є громадянином Німеччини. Розмовляє вільно лише на німецькій мові та довільно на англійській. На російській мові дуже обмежено. Українську не знає взагалі. Є очевидним, що він не є особою яка часто здійснює перетин митного кордону в Україні. Дії з перевезення товарів він розпочав виключно у зв`язку із війною в Україні та здійсненнями волонтерської діяльності. Стверджувати, що він може знати тонкощі українського законодавство не можливо. Виключно тонкощі митних процедур створили дану справу. Відповідно є об`єктивним його мінімальні знання законодавства України, яке регулює митні процедури. Всі його дії показують випадковість ситуації та порушень, які національне законодавство визначає як правопорушення.

3.6.Оцінюючи покази ОСОБА_1 в судовому засіданні, суддя вважає, що останній є добропорядною людиною. Щирість висловлювань, послідовність та детальність фактів і обставин, що з ним стались, критична оцінка своїх дій та бажання нести будь-яку відповідальність призначену судом підтверджують такі висновки судді.

3.7.Враховується суддею також той факт, що він добровільно, від чистого серця здійснює допомогу України, шляхом доставлення із-за кордону всіх необхідних товарів. Така волонтерська діяльність здійснюється ним безкоштовно. Відповідно людина витрачаючи свої матеріальні, фізичні і частково фінансові ресурси очевидно заслуговує на розумне та справедливе ставлення до себе. Можливі недобросовісні дії громадян, які просили про допомогу у вивезенні їх речей за кордон, не можуть стати підставою для обтяжень і фінансових стягнень людині, яка мали порядні наміри і виступила лише перевізником.

3.8.Суддя вважає, що стягнення передбачене ст. 472 МК у даному випадку є непропорційним порушенню.

3.9.Разом з тим, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення. Частина 1 статті 268 МК, допускає можливість помилок у декларації, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру. У таких випадках, такі дії не тягнуть за собою санкцій, передбачених МК та іншими законодавчими актами України.

3.10.Як зазначено вище, ОСОБА_1 подав декларацію і зазначив в ній все, що йому сказали зазначити замовники перевезення товарів. Тобто він задекларував грошові кошти, які можливо було вивезти з України та товари які підлягали вивезенню. Задекларовано було все, що він бачив особисто. Все що було приховано від його очей, відповідно і не було задекларовано. Сам особисто він не перевіряв речі, які йому надали для перевезення, на предмет інших речей, що підлягали декларуванню.

3.11.Як відомо, у випадку не декларування грошових коштів, таке не декларування не призводить до звільнення від сплати митних платежів чи їх зменшення. Відповідно ОСОБА_1 не здійснив таких дій, що могли призвести до грубого порушення Митного законодавства та спричинення шкоди державним інтересам у вигляді не сплати митних платежів. Держава у даному випадку лише б втратила контроль за переміщенням незначної суми грошових коштів з її території. Доказів, що вказані грошові кошти від злочинної діяльності чи спрямовані на заборонену законом діяльність матеріали справи не містять.

3.12.Представник митниці, після виявлення зазначених у протоколі грошових коштів, міг роз`яснити ОСОБА_1 , що він допустив помилки під час складання декларації і також міг запропонувати останньому виправити таки помилки. Виявлена валюта, більше суми, що може бути вивезена з України, повинна бути тимчасово вилучена або передана громадянам (довіреним особам ОСОБА_1 ), які залишаються в Україні. Тобто самі властивості фактичних обставин показували, що ОСОБА_1 не розумів ані законодавства України, ані встановлених фактів. Наслідки ж таких дій, не призводили до спричинення державним інтересам України будь-якої шкоди. Натомість наслідки складеного протоколу і притягнення особи до відповідальності, очевидно непропорційні особистості ОСОБА_1 та його ненавмисним діям.

3.13.У випадку звичайних порядних дій співробітників митниці, можливо було б уникнути взагалі такої митної справи.

3.14.Таким чином, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 472 МК, за кваліфікуючими ознаками недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування, назва, кількість) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Підставою для закриття справи є встановлений факт помилки у декларації, яка не призвела до неправомірного звільнення особи від митних платежів чи зменшення їх розміру. Відповідно закон звільняє таку особу від будь-яких санкцій передбачених МК та іншими законодавчими актами. При цьому суддя трактує поняття санкції більш широко, яка серед іншого передбачає і складання протоколу.

3.15.Вказана справа підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вилучений товар, підлягає поверненню особі, відносно якої був складений протокол або його представникові.

4.Судовий збір. Положення закону яким керувався суддя.

4.1.Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

4.2.При винесені постанови суддя керується ст. 247 КУпАП, ст. ст. 472, 522, 527, 528 МК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

1.1.Провадження по справі відносно громадянина Німеччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 472 МК закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

1.2.Зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби /м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а/ вилучений товар, згідно протоколу про порушення митних правил № 0690/50000/22 від 27.04.2022 року, повернути особі, відносно якої був складений протокол або його представникові.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1.Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

2.2.Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3.Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4.Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: О.В. Гарський