КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/2416/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/12683/21

07 вересня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лисянського Павла Леонідовича та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Ястребової Віри Андріївни на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №211982, 17 липня 2021 року 01 год. 52 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW320, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Набережно-Рибальська, керував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», що підтверджується тестом № 3232 від 17.07.2021 року, Результат огляду становить - 1,75‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №217484, 17 липня 2021 року 01 год. 52 хв. в м. Києві по вул.. Набережно-Рибальська власник автомобіля BMW320, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом BMW320, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Набережно-Рибальська, в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду становить - 1,75‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «г» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винниму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнутоіз ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, 10 серпня 2022 року захисник ОСОБА_1 адвокат Лисянський П.Л. надіслав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року скасувати, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211982 від 17 липня 2021 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року № 1376, оскільки він містить виправлення. Звертав увагу суду на те, що відповідно до копії чеку пристрою Драгер, наданого як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту був отриманий 17.07.2021 року о 02 год. 41 хв., тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки він не є доказом у справі.

Також до апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Лисянський П.Л. додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому посилаючись на те, що строк пропущений з поважних причин просив його поновити. Зазначав, що 08 липня 2022 року в межах строку на оскарження захисником Коробер М.С. було подано апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2022 року було вирішено повернути апеляційну скаргу з тих підстав що до неї не було додано витягу з договору, засвідченого підписами сторін, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника.

Не погоджуючись з постановою суду, 10 серпня 2022 року з апеляційною скаргою звернулася захисник ОСОБА_2 адвокат Ястребова В.А., в якій просила постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року змінити в частині накладення стягнення, виключивши з резолютивної частини постанови вказівку суду на призначення адміністративного стягнення ОСОБА_2 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а відтак не був водієм в розумінні п. 1.10. ПДР, тому застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених чинним законодавством про адміністративне правопорушення та ст. 33 КУпАП.

Також до апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 адвокат Ястребова В.А. додала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому посилаючись на те, що строк пропущений з поважних причин, просила його поновити. Зазначала, що 07 липня 2022 року в межах строку на оскарження захисником Лещенка А.С. було подано апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2022 року було вирішено повернути апеляційну скаргу, з тих підстав, що до неї не було додано витягу з договору, засвідченого підписами сторін, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи, що вперше, апеляційні скарги були подані у строк, визначений КУпАП на апеляційне оскарження, а вдруге, апеляційні скарги подані в розумний строк після їх повернення апеляційним судом, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник Ястребова В.А. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лисянський П.Л. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомленийналежно, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Ястребової В.А., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційних скарг, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом першої інстанції було дотримано вказані вимоги закону.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом п. 2.9. «г» ПДР України встановлено заборону водієві

передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

З провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та щодо ОСОБА_2 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР України, а ОСОБА_2 п. 2.9 «г» ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про їх винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На противагу доводам апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом з обґрунтуванням своїх висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211982, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , який будь-яких зауважень у протоколі не вказав;

- даними проведеного тесту за допомогою приладу Drager Alcotest, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,75‰.

- відеозаписом з боді-камери.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом з обґрунтуванням своїх висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 217484, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_2 , який будь-яких зауважень у протоколі не вказав;

- відеозаписом з боді-камери.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_2 п. 2.9 «г» ПДР України.

Однак, застосовуючи до ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції не урахував, наступного.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що вчинення дій, які визначені в диспозиції вказаної статті, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи, та зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 217484, складеного відносно ОСОБА_2 , вбачається, що останній не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, а передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_1 ..

З огляду на наведене, застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом не відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без змін постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення, постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лисянського Павла Леонідовича залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Ястребової Віри Андріївни задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кулікова С.В.