Справа № 339/245/22 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Сметанюк В.Б., з участю захисника Шиян Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
Захисник Шиян Л.І. в судовому засіданні вказала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, про що подала письмові пояснення.
В письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечує будь яке керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, яким є відеофайл, чітко вбачається, що рух даного автомобіля, який зазначено у вищевказаному протоколі, не було взагалі зафіксовано, а також, не зафіксовано того, що за кермом вказаного транспортного засобу перебував він, і відповідно його було зупинено. Тобто, відсутні докази керування ним транспортним засобом, а тому ставиться під сумнів необхідність в його огляді на стан сп`яніння. За наведених вище обставин вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, оглянувши відеофайл, заслухавши захисника, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі необхідно закрити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Керування транспортним засобом необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом, чи за допомогою буксирування. При цьому не має значення, де, у якому місці особа керувала транспортом.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
При огляді в судовому засіданні диску, на якому міститься файл із відеофіксацією події, яка мала місце 22 серпня 2022 року о 22:35 год., встановлено, що початок зйомки вказаного відеозапису розпочинається з моменту коли ОСОБА_1 стоїть на вулиці біля автомобіля поліції та працівник поліції пропонує останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або проїхати до медичного закладу для проходження вказаного огляду, від чого ОСОБА_1 відмовився та зазначив, що автомобіль не його та він ним не керував.
На вказаному відеозаписі не зафіксовано, ні факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, ні факту руху останнього на вказаному транспортному засобі та не зафіксовано того, щоб його зупиняли працівники поліції. При цьому, працівниками поліції не додано відеозапису, який би міг підтвердити факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Водночас направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а засвідчують виключно факт відмови останнього проходити огляд (а.с. 2-3).
Також суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського (а.с.4) не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції є зацікавленою особою, а сам рапорт є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу.
Аналогічну позицію висловив ВАС ВС по справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.
Свідки, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не встановлені та не допитані.
Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Таким чином, наданими в розпорядження суду доказами не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає лише в разі, якщо особа є водієм.
При з`ясованих обставинах, за відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.
Таким чином, за викладених вище обставин, суд вважає, що у даній справі не доведено поза всяким розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Таким чином, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 283-287 КУпАП, суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови або у разі її перегляду Івано-Франківським апеляційним судом з дня винесення постанови Івано-Франківським апеляційним судом.

Суддя В.Б. Сметанюк