Справа № 130/516/22
Провадження № 33/801/541/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Олійник Г.Є., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496,20 гривні.

У постанові суду зазначено, що 15 лютого 2022 року о 8 год 40 хв, в м. Вінниця по вул. Пирогова, 135а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, огляд у встановленому законом порядку проводився в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР лікарем-наркологом, результат огляду позитивний, сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну, висновок №0201.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що наявність складу адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджуються доказами, що містяться у матеріалах справи.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що працівником поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини апелянта. Зокрема, поліцейським не було запропоновано пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу, а під час проведення огляду зразки біологічного матеріалу відбиралися лише в одну ємність, в той час як інструкцією передбачено дві ємності: для проведення експрес тесту та для проведення лабораторного дослідження.

При цьому, в матеріалах справи відсутній акт про тимчасове вилучення транспортного засобу, що є недопустимим та грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, а також відсутнє направлення особи на огляд, що є порушенням Інструкції.

Також, в обґрунтування апеляційної скарги скаржником зазначено, що на відео з нагрудної камери патрульного взагалі відсутній огляд на стан сп`яніння, а тому неможливо помітити ті ознаки сп`яніння, про які зазначено у рапорті та у протоколі.

У даному випадку необхідним було лабораторне дослідження, адже на відео видно як апелянт здає аналіз біологічного матеріалу, працівник медичного закладу озвучує йому результат, з яким скаржник не погоджувався.

Також, скаржником було направлено запит на ім`я керівника медичного закладу, відповідь на який було надано вибірково.

Крім того, наявний у матеріалах справи відеозапис є преривистим, а тому не може бути допустимим доказом у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини та просили провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №542513, 15 лютого 2022 року о 8 год 40 хв в м. Вінниця по вул. Пирогова, 135а ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, огляд у встановленому законом порядку проводився в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР лікарем-наркологом, результат огляду позитивний, сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну, висновок №0201, чим водій порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з висновком КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» №0201 від 15.02.2022, 15.02.2022 о 08:55 год. ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, результат огляду амфетамін.

Будь - яких зауважень до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та медичного висновку ОСОБА_1 не зазначив, однак вказав, що пояснення надасть у суді.

За змістом п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 N1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння також підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Із вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд в лікарні, надав біоматеріали для проведення дослідження, та після отримання результатів якого останній не заперечував щодо їх невірності та не просив провести повторне чи повне лабораторне дослідження.

Підстави вважати невірними результати лабораторного дослідження біологічного середовища, які проведені в межах медичного огляду, проведеного професійним лікарем - наркологом, відповідно до вимог Інструкції, відсутні і доказів на спростування правильності висновку, ОСОБА_1 суду не надав.

Також, суд звертає увагу на те, що якщо особа не згодна із результатами дослідження вона може оскаржити результати дослідження, однак ОСОБА_1 в подальшому результати огляду не оскаржив.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння у зв`язку з чим він вважається недійсним є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за керування останнім транспортним засобом саме в стані наркотичного сп`яніння, яке проводиться безпосередньо у медичному закладі.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є належним доказом вини ОСОБА_1 є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявний у справі диск відеозапису є чітким та послідовним, а відтак є належним та допустимим доказом, при цьому докази на підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні.

Аргумент апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній акт про тимчасове вилучення транспортного засобу, що є недопустимим та грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що не дає правових підстав для скасування постанови суду, а щодо відсутності направлення особи на огляд, то відповідне направлення міститься в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на виконання вимог статті 245 КУпАП у повній мірі дослідив усі докази в їх сукупності, надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною першою статті 130 КУпАП.

Аргументи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди заявника апеляційної скарги з оскаржуваною постановою.

Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук