ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/971/22 Справа № 933/203/22 Суддя у 1-й інстанції - Камак О.О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 21 липня 2022 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Олександрівського районного суду Донецької області від 21 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000,00 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить грошову суму 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , який тимчасово затриманий та перебуває на зберіганні у відділенні поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - повернуто ОСОБА_1 .

Постановою суду встановлено, що 19 червня 2022 року, о 20 год. 20 хв., на а/д Олександрівка - Зелене км. 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора 6810 Драгер у присутності двох свідків. Показник продуття становив 1,47 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 21 липня 2022 року скасувати, а адміністративне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 130 КуаАП закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дав доказам, на які він послався в оскаржуваному рішенні, невірну оцінку та не звернув уваги на чисельні порушення законодавства при складанні протоколу серії ААБ№152047 від 19 червня 2022 року.

Так, апелянт зазначає, що в установленому законом порядку поліцейські не зупиняли належне йому авто, а під`їхали до нього, коли авто не рухалось і перебувало в статичному стані, із ввімкненою аварійкою, у зв`язку із закінченням пального, а оскільки зупинку транспортного засобу не було проведено у відповідності до ПДР, то і всі подальші дії співробітників поліції ОСОБА_1 , в тому числі проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та складання протоколу, вважає незаконними. Вказане підтверджується із показів допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в ході допиту не заперечували факту того, що під`їхали до авто, яке не рухалось.

Також, апелянт вказує на порушення співробітниками поліції визначеного чинним законодавством України порядку проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке полягало в тому, що огляду було піддано не водія транспортного засобу, а власника авто, який в момент керування автомобілем знаходився на пасажирському сидінні.

Окрім цього, ОСОБА_1 вважає письмові пояснення свідка ОСОБА_4 неналежними доказами в даному адміністративному провадженні, з огляду на те, що безпосередньо в ході судового засідання цей свідок судом допитаний не був. Щодо пояснень свідка ОСОБА_2 , то апелянт вважає їх неналежними та недопустимими доказами, оскільки відповідно до позиції Верховного Суду у справі №524/5741/16-а від 20 травня 2020 року, пояснення працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 152047 від 19 червня 2022 року та доданими до нього матеріалами, відповідно до якого о 20 год. 20 хв., на а/д Олександрівка - Зелене км. 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора 6810 Драгер у присутності двох свідків. Показник продуття становив 1,47 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України. ОСОБА_1 підписав складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Протокол містить відомості про свідків правопорушення та їх особисті підписи. Протокол містить відомості про відсторонення водія від керування, та доставку транспортного засобу до відділенні поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат продуття ОСОБА_1 алкотестеру 6810 становив 1,47%. Акт підписаний свідками та поліцейським. Також міститься запис ОСОБА_1 про його згоду з результатами огляду; роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою алкотестера "Alcotest 6810", результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного 19 червня 2022 року, о 20:40 год., склав 1,47 %. Зазначений тест №909 від 19 червня 2022 року підписаний інспектором та особою, що тестується; поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; відеозаписом, який містить відомості про те, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 відповідно до п. 2.5 ПДР України пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та продути алкотестер. Далі триває процедура проведення огляду, результат якого склав 1,47%. Працівник поліції складає документи. ОСОБА_1 не оспорює результати тестування та ту обставину, що саме він керував транспортним засобом, пояснюючи керування вимушеними обставинами пов`язаними з хворобою тещі та відмовою виїжджати до неї швидкої допомоги.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема на те, що в установленому законом порядку поліцейські не зупиняли належне йому авто, а під`їхали до нього, коли авто не рухалось і перебувало в статичному стані, із ввімкненою аварійкою, а відтак не мали права на проведення огляду водія на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння та складання протоколу, суддя апеляційного відхиляє, оскільки вони спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_7 отриманими судом першої інстанції в ході безпосереднього розгляду матеріалів адміністративного правопорушення, який вказував суду на те, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 вони переслідували, оскільки той не зупинився на вимогу територіальної оборони в умовах введеного воєнного стану в країні, переслідування автомобіля співробітниками поліції відбувалось доти, поки в нього не закінчилось пальне. Тобто, із показів даного свідка вбачається, що транспортний засіб не стояв на узбіччі і до нього безпідставно під`їхали співробітники поліції, почавши проводити огляд водія на стан алкогольного сп`яніння і складати протокол, а він зупинився внаслідок закінчення пального в момент переслідування транспортного засобу співробітниками поліції, у зв`язку із відмовою водія зупинись на вимогу територіальної оборони.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 152047 від 19 червня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом, був підписаний ним особисто, будь-яких зауважень від правопорушника при скаладанні протоколу на надходило, дії працівників поліції ніким не оскаржувались і, відповідно, жодним судовим рішенням або висновком компетентного органу, не встановлена, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконне проведення огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції. Крім того, неправомірність дій працівників поліції не є предметом розгляду даного апеляційного провадження.

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Тобто, за змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого результат продуття ОСОБА_1 алкотестеру 6810 становив 1,47%, роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою алкотестера "Alcotest 6810", результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного 19 червня 2022 року, о 20:40 год., склав 1,47 %. а також, відеозаписом, яким зафіксована процедура проведення огляду, результат якого склав 1,47%. Акт та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння особисто підписаний ОСОБА_1 , проти отриманих результатів правопорушник не заперечував, підтвердив свою згоду із ними, додатково пояснив, що саме він керував транспортним засобом.

З огляду на те, що в ході проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання протоколу та фіксування вказаних процесуальних дій за допомогою нагрудних відеокамер співробітників поліції, ОСОБА_1 надавав пояснення про те, що саме він керував транспортним засобом, які також підтримав в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відхиляє і доводи апелянта про те, що транспортним засобом керував його знайомий і дії співробітників поліції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 як пасажира авто, суд вважає необґрунтованими та спрямованими на уникнення правопорушником адміністративної відповідальності.

Тож, при розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 21 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000,00 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить грошову суму 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко