ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/803/47/22 Справа № 197/639/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Широківського районного суду Дніпропетровської області про направлення до іншого суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КупАП,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського апеляційного суду надійшло вищезазначене подання, в обґрунтування якого зазначено, що утворити склад суду для розгляду вищезазначеної справи не має можливості, оскільки на даний час у Широківському районному суді Дніпропетровської області працює лише два судді: Леонідова О.В., яка з 20 червня 2022 року до 23 серпня 2022 року включно або до іншої, більш пізньої дати на час продовження строку дії воєнного стану в Україні перебуває у відпустці без збереження заробітної плати; ОСОБА_2 , яка з 12 вересня 2022 року до 21 листопада 2022 року включно або до іншої, більш пізньої дати на час продовження строку дії воєнного стану в Україні перебуває у відпустці без збереження заробітної плати

Дослідивши зміст подання та матеріали справи, вважаю необхідним подання залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Крім того, уряд України у справі «Надточій проти України» №7460/03 від 15 травня 2008 року визнав, що КУпАП має карний кримінально-правовий характер (п.21 рішення Європейського суду з прав людини у вказаній справі), а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК України. Тому, враховуючи, що КУпАП не врегульовує питання передання справи на розгляд іншого суду, а діючим КПК України, передбачено дії, які необхідно здійснити у разі неможливості утворити склад суду для розгляду справи, то слід застосувати в даному випадку аналогію закону щодо порядку визначення підсудності кримінальних провадженгя.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який останній раз продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

За приписами ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

В свою чергу, відповідно до ст. 147 ч. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду.

У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Під час розгляду подання Широківського районного суду Дніпропетровської області в апеляційному суді не встановлені виняткові випадки, з яких провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності розгляду необхідно передати на розгляд до іншого суду, а вказане подання не містить передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для передачі цього провадження до іншого суду, оскільки неможливість проведення автоматизованого розподілу справи між суддями в даному випадку є недоліком в організації роботи суду, а не підставою для передачі справи до іншого суду.

При цьому, подання не містить і відомостей про те, що Широківський районний суд Дніпропетровської області з об`єктивних причин в умовах воєнного стану не може здійснювати розгляд кримінальних проваджень, з огляду на те, що судді цього суду фактично (за виключенням знаходження їх у відпустці) здійснюють свої повноваження.

З огляду на вказані обставини, підстави для направлення до іншого суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КупАП, відсутні.

Керуючись ст. 276 КУпАП апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Широківського районного суду Дніпропетровської області про направлення до іншого суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КупАП залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Слоквенко