Справа № 442/7821/22
Провадження №3/442/2937/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2022 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшли:

- адміністративний протокол серія ААД № 174593 від 08.12.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 , 08.12.2022 о 19-06 год. в с.Летня Дрогобицького району по вул. Лісна, керував транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, що підтверджується висновком №302 від 08.12.2022 (справа №442/7821/22, провадження №3/442/2937/2022);

- адміністративний протокол серія ВАВ № 298920 від 08.12.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 08.12.2022 не виконував неодноразове законне розпорядження працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, шарпав працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за формений одяг (справа №442/7822/22, провадження №3/442/2938/2022).

У відповідності до вимог ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.

Пунктом 2.22 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 визначено, що у разі об`єднання судових справ в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Відповідно до ухвали суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи та відмітки про об`єднання справ із зазначенням номера нової судової справи.

Таким чином, на підставі вимог ст. 36 КпАП України справа №442/7821/22, провадження №3/442/2937/2022, та справа №442/7822/22, провадження №3/442/2938/2022, підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєнням єдиного реєстраційного номера: №442/7821/22, провадження №3/442/2937/2022.

ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Його адвокат Коцан Р.М. подав клопотання про закриття провадження у справі в порядку ст.247 КУпАП в частині ст. 130 КУпАП. Вказує, що складений протокол не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, у протоколі та в акті огляду на стан сп`яніння не вказано, що свідки були відсутні. Також, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу взагалі не проводився, хоча згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (надалі - медичний висновок) огляд проводився лише у медичному закладі охорони здоров`я. Проте, згідно рапорту інспектора ВРПП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції Ростислава Кочона від 08.12.2022 року вбачається, що після відмови на місці зупинки автомобіля від огляду на стан сп`яніння поліцейські разом із правопорушником відправилися до відділку поліції для оформлення адміністративних матеріалів. Так, із матеріалів справи, а саме із складеного протоколу про адміністративне правопорушення та постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ст. 185 КУпАП вбачається, що дані документи були складені за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 22, що є повній мірі незрозуміло та наводить на сумніви щодо правильності складення адміністративних матеріалів, адже тепер невідомо коли ж саме їздили працівники поліції із правопорушником до лікарні для медичного огляду на стан сп`яніння. Крім цього, незрозуміло чому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП не було складено на місці зупинки транспортного засобу, а протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - не в медичному закладі. Крім того, у вказаній постанові вказано, що правопорушник керував транспортним засобом без посвідчення водія, хоча постанову складено о 21:32 год., так як і протокол про адміністративне правопорушення. Із викладеного можна дійти висновку, що працівники поліції спочатку здійснили огляд на стан сп`яніння, а тоді уже винесли постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак, знову ж таки незрозуміло чому в рапорті поліцейського вказано, що правопорушника відразу доставлено до відділку поліції.

Не менш важливим є те, що і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в медичному висновку, так і в інших матеріалах справи зазначено, що правопорушник відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як і на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Однак, не зрозуміло чому працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а не за відмову від проходження огляду, а зазначено лише, що огляд проводився у медичному закладі. Таким чином незрозуміло як саме міг проводитися огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, так як правопорушник відмовився та не здавав кров, не дихав у драгер.

Звертає увагу також на те, що у медичному висновку зазначені свідки, однак, графи «свідки» у формі даного висновку не передбачено, а тому самостійні дописування та позначення лікаря чи інших осіб є недопустимими. Окрім цього, з даних зазначень неможливо встановити точні прізвища свідків, а ініціали другого свідка взагалі є відсутніми, а тому незрозуміло хто ж саме записав даних осіб, які свідків, так як із почерку лікаря, який підписував медичний висновок, вбачається, що не він зазначав даних свідків (почерк відрізняється). Таким чином будь - яка особа, яка мала доступ до медичного висновку, могла написати будь - які слова у ньому, що не відносяться до розгляду даної справи.

Щодо доданого до матеріалів справи відеозапису, то повідомляють, що ОСОБА_1 08.12.2022 року отравився та мав розлади шлунку, погано себе почував, однак, всупереч такого недомагання по певних причинах змушених був сісти за кермо.

Таким чином, можна дійти висновку, що із наявних матеріалів неможливо встановити жодні обставини, які б свідчили про огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Із доданого диску із відеозаписом чітко видно, що інспектором не роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 , не розпаковано новий мундштук, що є порушеннями.

Також із доданого до матеріалів справи відеозапису правопорушнику не було запропоновано правову допомогу, не надав своє посвідчення для ознайомлення працівник поліції. Неможливо і встановити інші обставини, які мають важливе значення для вирішення даної адміністративної справи.

Таким чином, із матеріалів справи можна дійти висновку, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані сп`яніння, у зв`язку з чим не являється правопорушником за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, приходжу до такого висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Для настання відповідальності не має значення, як довго управляв винний транспортним засобом. Проступок вважається закінченим з того моменту, коли особа, яка перебувала у стані сп`яніння, надала руху транспортному засобу.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення це керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Крім цього, відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Належним чином ознайомившись із відеозаписом, який долучено до матеріалів протоколу, вбачається, що такий не містить ані дати, ані часу події, а відтак не відображає подій, які відбувалися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час відтворення відеозапису, долученого до протоколу, встановлено, що такий складається з чотирьох файлів, однак на жодному з них не відображено проходження огляду на стан сп`яніння, а лише відображено керування ОСОБА_1 автомобілем, та шарпання поліцейського за формений одяг.

Отже, з вказаного відео файлу неможливо підтвердити проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з дотриманням Інструкції.

У долученому до матеріалів справи протоколі в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмовився», та у графі «підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності» також зазначено «відмовився». Свідків такої відмови у протоколі не зазначено.

До матеріалів справи долучено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, складений ІП ВРПП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області сержантом поліції Комар В.Ф. У такому також у графі «з результатами згод» зазначено « відмовився». Свідків огляду не зазначено. Крім цього, зазначений Акт не містить ні дати, ні місця його складення.

Отже, зазначений Акт без дати не можна вважати належним та допустимим доказом.

Працівник поліції не може свавільно, без належних доказів керування транспортним засобом, звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя, вимагаючи пройти огляд на стан сп`яніння, або ж поїхати до найближчого лікувального закладу.

Лише за наявності об`єктивних ознак, передбачених Інструкцією, поліцейський повинен переконатись в тому, що особа є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (тобто здійснює керування транспортним засобом) спочатку має запропонувати особі пройти медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів, і лише потім визначатися щодо необхідності огляду лікарем.

З огляду на вказане, приходжу до переконання про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.

Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, то така стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративні правопорушення серія ВАВ №298920 від 08.12.2022, протоколом про адміністративне затримання Серія АА №190396, рапортом, відеоматеріалами.

В діях ОСОБА_1 вбачаю ознаки правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, так як він здійснив злісну непокору працівникам поліції при виконанні службових обов`язків, а тому з врахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, вважаю за необхідне накласти на нього стягнення у межах санкції статті, а саме у виді штрафу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення слід стягнути судовий збір.

Керуючись ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст. ст. 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Об`єднати в одне провадження справу №442/7821/22, провадження №3/442/2937/2022, та справу №442/7822/22, провадження №3/442/2938/2022, та присвоїти справі єдиний реєстраційний номер: №442/7821/22, провадження №3/442/2937/2022.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Хомик А.П.