Справа № 731/93/22 Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І.
Провадження № 33/4823/206/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, відносно якої складено протокол,- ОСОБА_1 та його захисника адвоката Фесика І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 07 травня 2022 року о 14 год. 15 хв. в с. Брагинці Прилуцького району Чернігівської області, вул. Українська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відеозапис з оптичного диску, на який суд посилається як на доказ його вини, є недопустимим доказом, оскільки складається з обрізаних частин відеозапису, які не мають початку фіксації адміністративного правопорушення та не містить завершального етапу фіксування адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що у зв`язку з тим, що лопнуло колесо він потрапив в ДТП, працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення, при цьому йому не було повідомлено у зв`язку з чим складається протокол. Він повідомляв обставини ДТП. Під час розмови працівник поліції не роз`яснив про який тест йде мова і навіщо їхати у лікарню.

Також зазначає, що після того як був складений протокол за ст. 130 КУпАП, а не за ст. 124 КУпАП, як думав апелянт, він став наполягати на проведенні огляду у лікарні, проте, працівники поліції повідомили, що вже не потрібно цього робити. Частина відеозапису, де зафіксована його згода на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, працівниками поліції не надана та відсутня в матеріалах справи.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що йому було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке, на думку апелянта, є обов`язковим, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду. Також відсутня інформація про те, що працівники поліції інформували його про застосування спеціального технічного засобу.

Вказує, що у справі відсутні будь-які докази відсторонення його від керування автомобілем.

Зафіксована на відеофайлі поведінка працівників поліції, зокрема,їх запитання водію щодо проходження тесту та поїздки до лікарні не свідчать, що вони пропонували у встановлений законом спосіб пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На думку апелянта, враховуючи вище викладене, у даній справі мала місце неналежна правова процедура та порушення законного алгоритму проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав та показав, що 07 травня 2022 року дійсно керував автомобілем марки «Субару». В обідній час в с. Брагинці в його автівці лопнуло колесо, внаслідок чого автомобіль з`їхав з проїзної частини дороги та зазнав певних пошкоджень, про що місцевими жителями було повідомлено поліцію. Він пояснив поліцейським що відбулось, повідомив, що зранку на риболовлі вживав алкогольні напої, та відмовляється від проходження медичного огляду на стан сп`яніння як на місці так і в медичному закладі, однак, вважав, що протокол буде складатись за ст. 124 КУпАП. В подальшому він погоджувався на проходження огляду в лікарні, однак, працівники поліції не зафіксували його позицію.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом, яким встановлено, що водій ОСОБА_1 на пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився.

Доводи апелянта про те, що даний відеозапис є неналежним доказом через неповноту відображання події, а саме, не містить фіксування його бажання пройти огляд на стан сп`яніння, є необґрунтованими, так як на ньому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування і при його огляді не виникає сумніву у його достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом. При цьому, апеляційний суд зазначає, що пояснення, надані водієм, є добровільними, зауважень на дії працівників поліції він не висловлював, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції був дотриманий. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити, окрім іншого, у протоколі про адміністративне правопорушення про свою незгоду з викладеними у протоколі фактичними обставинами або намір пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу та бажання пройти огляд на стан сп`яніння, у відповідній графі протоколу він не висловлював.

Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, так як такі спростовуються відеозаписом події, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичній установі.

Твердження апелянта, зокрема про відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та невжиття заходів працівниками поліції по його відстороненню від керування транспортним засобом, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко