ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/756/22 Справа № 175/119/22 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Богдан Л.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ткаченко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд першої інстанції встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 330921 від 16 березня 2022 року, ОСОБА_1 , 07 січня 2022 року о 21:30 год. на автодорозі М-30 в районі 988 км. Дніпровського району, Дніпропетровської області, керував транспортним засобом «SKODA Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, підвищена живність, тремтіння пальців рук), і на вимогу працівника поліції, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків, а отже скоєне правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Ткаченко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вказує, що в протоколі ОСОБА_1 не зазначив, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 має пройти огляд на вимогу поліцейського.

Також зазначає, що у поясненнях свідків не зазначено, що водій відмовлявся від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а у поясненнях свідка ОСОБА_2 відсутній час, коли він став свідком цієї події. Крім того, в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 явні ознаки невідповідності їх підписів.

Вказує на відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Окрім цього зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, що у сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Також адвокат звертає увагу на те, що при наявності суперечливих показів свідків, суддя не викликав і не допитав цих свідків, у зв`язку з чим, їх письмові пояснення не можна вважати належними доказами.

Разом з апеляційною скаргою надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що до суду першої інстанції ОСОБА_1 не викликався та не повідомлявся, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 28 червня 2022 року.

Заслухавши адвоката та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, враховую, що постанова була винесена без участі ОСОБА_1 , її копію отримав 28 червня 2022 року, тому причини пропуску строку є поважними, і вважаю за необхідне поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду не в повній мірі виконав вказані вимоги закону.

Так, суддею, не було встановлено обставин адміністративного правопорушення, оскільки суддя послався до події згідно протоколу, що є підставою для скасування такої постанови судді.

Крім того, за приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 266 КпАП України огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначеного правопорушення, суд першої інстанції послався на такі докази, як протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 330910 від 07 січня 2022 року, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та рапорт працівника поліції.

Однак, за ствердженнями ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, останній пояснив, що 07 січня 2022 року, він керував автомобілем «SKODA Octavia», його дійсно зупинили співробітники поліції з приводу того, що на подібний автомобіль надійшло орієнтування, оглянули автомобіль, перевірили його документи і відпустили, ніяких пропозицій чи направлень на медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння його ніхто не направляв, протоколів про адміністративне правопорушення в його присутності не складав і ніяких свідків при цьому не було.

ОСОБА_1 також зі своїм адвокатом звертає увагу, що письмові пояснення свідків, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного судового рішення, мають суттєві суперечності, підписи цих свідків в поясненнях та в протоколі про адміністративне правопорушення візуально різняться.

При огляді письмових пояснень свідків, які відібрані інспектором поліції з їх слів, встановлено, що в поясненнях свідка ОСОБА_3 час події зазначено близько 21 год 35 хв., тоді як в поясненнях свідка ОСОБА_2 взагалі не зазначено часу події. Підписи одних і тих свідків дійсно візуально різняться між собою в техніці їх фіксування як в самих письмових поясненнях так і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, звертаю увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення мається запис, що водій ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення його з правами, про повідомлення про розгляд справи в суді. Натомість даної обставини не зазначено ні в письмових поясненнях свідків ні їх підписами в протоколі.

З метою перевірки доводів апеляції з цього питання, апеляційним судом було вжиті усі можливі заходи щодо виклику зазначених вище свідків для усунення наявних суперечностей і перевірки обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Проте останні, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що унеможливлює усунути наведені суперечності та визнати ці письмові пояснення свідків належними і допустимими доказами.

Відеозапис в підтвердження обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній.

Оцінюючи інші докази, які судом покладені в основу оскаржуваного судового рішення наявні в матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського, зважаю на те, що дані докази складені працівниками поліції і інших доказів в підтвердження викладених в протоколі і рапорті обставин до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.

А тому, зважаючи на правову позицію Верховного Суду викладеної в його постанові від 10.07.2020 року у справі №420/647/19, адміністративне провадження №К/9901/32880/19, сам по собі тільки протокол про адміністративне правопорушення і рапорт поліцейського не може слугувати достатніми доказами доведеності винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які повинні бути вчинені відповідно до вимог закону.

Також звертаю увагу, що матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, не дивлячись на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, останній керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, у нього не вилучалось водійське посвідчення, не надавалося направлення на проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі.

Наведені обставини дають підстави вважати, що працівниками поліції огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд є недійсним.

Зазначене судом першої інстанції не перевірено і не з`ясовано, суперечності і недоліки не усунуті, а тому висновки судді про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є хибними.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з огляду на відсутність достатніх допустимих та належних доказів через допущені працівниками поліції грубі порушення вимог закону, що дало підстави для визнання проведеного огляду недійсним, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Ткаченко Д.В. строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу адвоката Ткаченко Д.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко