ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/3927/21 Номер провадження 33/814/417/22Головуючий у 1-й інстанції Назаренко О.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 22 травня 2021 року о 19 годині 55 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Малопрохожанська, 32 у с.Липці Харківського району Харківської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що не керував автомобілем, тому у працівників поліції не було підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказував, що працівники поліції склали відносно нього протокол незаконно, не роз`яснивши йому його права.

Копія постанови йому не видавалась, тому він відмовився від підпису у протоколі.

Зазначав, що у протоколі зазначений газоаналізатор, який не сертифікований та не являється спеціальним приладом дозволеним для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Ураховуючи викладене прохав скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року.

Клопотання обгрунтовував тим, що оскаржувана постанова йому не надсилалась.

27 січня 2022 його адвокат Назаренко В.І. ознайомився з матеріалами справи та з оскаржуваною постановою, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

Разом з тим, відповідно до клопотання адвоката Назаренка В.І. про ознайомлення з матеріалами справи, останній ознайомився з постановою та матеріалами 27 січня 2022 року, після чого 04 лютого 2022 засобами поштового зв`язку була направлена апеляційна скарга.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять відомостей про отримання ним копії оскаржуваної постанови, а з матеріалами справи його захисник ознайомився лише 27 січня 2022 року, після чого 04 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_1 та його адвокат Назаренко В.І., будучи належним чином повідомленими про слухання справи, у судове засідання не з`явились та не повідомили про причини неявки.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи та вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його адвоката Назаренка В.І., оцінивши подані докази та матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

При ухваленні постанови, суддя місцевого суду виходив з того, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №3446617 від 22 травня 2021 року та письмовим поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та доведеності долученими до протоколу доказами його вини у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №3446617 від 22 травня 2021 року складеного інспектором СРПП ВП №1 ХРУП №2 ГУНП у Харківській області старшим лейтенантом поліції Почуєвим К.Ю., 22 травня 2021 року о 19 годині 55 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Малопрохожанська, 32 у с.Липці Харківського району Харківської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 19 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Своїми поясненнями свідки зафіксували лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі.

За таких обставин працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже у працівників поліції були відсутні правові підстави для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності, тобто того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведена винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль