ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1662/22

30 серпня 2022 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт НОМЕР_1 від 06.12.2004, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року у м.Костопіль Рівненського району відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дільничним офіцером поліції СП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАВ №225527 з якого вбачається, що 25.08.2022, близько 14 год 05 хв, громадянин ОСОБА_1 , по вул.Рівненська у м.Костопіль, поблизу будинку №1, здійснював обмін валютних цінностей без відповідної ліцензії та будучи фізичною особою, чим порушив вимоги Закону України «Про валюту та валютні цінності». Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення ним правопорушення заперечив та пояснив, що не здійснював обмін валютних цінностей.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №225527 від 25.08.2022, рапорти працівників поліції від 25.08.2022.

При цьому суд враховує, що відповідальність за ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Разом з тим, норма ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення носить бланкетний характер, оскільки в наведеній диспозиції вказує на незаконність дій, що свідчить про наявність аналогічних дій у законному порядку, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує відповідну діяльність, що потребує відповідного оформлення з метою легалізації такої діяльності.

Таким законом у даному випадку є Закону України «Про валюту і валютні операції», який, відповідно до його преамбули, визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

Разом з тим, зі змісту протоколу вбачається, що дії ОСОБА_1 порушують вимоги Закону України «Про валюту та валютні цінності», якого не існує.

Зі змісту рапорта помічника чергового відділення поліції №2 (м.Костопіль) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 25.08.2022 вбачається інформація лише про реєстрацію події, а з рапорта дільничного офіцера поліції СП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 25.08.2022 вбачається, що під час розгляду повідомлення про діяльність обмінного пункту без ліцензії з`ясувалось, що не існує особи, яка подала таке повідомлення.

При цьому, вказаний рапорт не містить будь-якої інформації щодо ОСОБА_1 .

Свідки вказаної у протоколі події відсутні.

Будь-які пояснення інших осіб щодо вказаної події відсутні.

Матеріали справи також не містять відомостей про вилучені валютні цінності, про можливих учасників операції з валютними цінностями.

Акту огляду та вилучення матеріали справи також не містять.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить інших обставин, що мають істотне значення для притягнення особи до відповідальності за ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а зокрема: протягом якого часу ОСОБА_1 здійснював відповідну діяльність, тобто проміжок часу, а не конкретна дата й час; всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для кваліфікації дій особи; відомості про валютні цінності; інші обставини, які мають істотне значення для правильної кваліфікації дій особи та встановлення усіх обставин справи.

При цьому, суд не приймає як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення рапорти інспекторів ВП№2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, оскільки останні не містять інформації, яка стосується предмету доказування у вказаній категорії справ.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять і судом таких доказів не здобуто.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, а отже європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У зв`язку із цим при розгляді справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону.

Відтак, усі наявні сумніви та протиріччя слід трактувати на користь ОСОБА_1 , а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/1662/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч