ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/335/22 Номер провадження 33/814/290/22Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 иа постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 09.04.2022 року о 19 год. 20 хв. в с. Млини по вул. Роменська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest та проведення такого огляду у медзакладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначені вище обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 007617 від 09.04.2022 року.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просив скасувати постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вчиняв, керування транспортним засобом передав ОСОБА_2 через те, що він після вживання алкогольних напоїв перебував в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №586559 від 09.04.2022, в якій зазначено, що 09.04.2022 року о 19 год.20 хв. в с. Млини по вулиці Роменській ОСОБА_2 керувала автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 не маючи відповідного водійського посвідчення даної категорії.

На думку апелянта, в одні і ті ж дату, час, місце не можуть керувати одним і тим самим транспортним засобом дві різні особи, оскільки автомобілем може керувати лише одна особа. І так як вищезазначеною постановою визнано, що автомобілем в той момент керувала ОСОБА_2 , то не видається можливим інкримінувати йому вчинення цього адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт вважає, що відеозапис, поданий на підтвердження факту правопорушення, є неналежним доказом, адже у протоколі відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено виданий відеозапис і він є неповним.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні. Разом із цим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, керують транспортними засобами, і щодо яких є підозри вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп?яніння, підлягають відстороненню від керування та оглядові на стан сп?яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями п.2,3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, із наявних у справі доказів встановлено, що 09.04.2022 року в с. Млини Лохвицького району по вулиці Роменській на території АЗС, транспортний засіб «ВАЗ 2101» ДНЗ НОМЕР_1 був затриманий і оглянутий працівниками ТРО, оскільки у останніх виникли підозри, що особи, які перебували в автомобілі знаходяться в стані сп?яніння було викликано наряд працівників поліції для всіх обставин.

Ні працівниками поліції, ні судом першої інстанції не було з`ясовано точний час, коли на їх думку ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Як вбачається з відривку відеозапису, працівники поліції приїхали до АЗС о 18.20. Час коли автомобіль під`їхав до АЗС поліцейськими та судом не з`ясовано, проте з незрозумілих причин як в протоколі, так і постанові суду вказано, що ОСОБА_3 керував автомобілем о 19.20 09.04.2022 року, що не відповідає матеріалам справи. Відсутність вказаних даних ставить під сумнів дотримання порядку проведення огляду на стан сп?яніння, оскільки він має часові обмеження протягом яких огляд повинен відбутися.

З наданого відеозапису вбачається, що працівником поліції вимоги щодо порядку проведення огляду на стан сп?яніння не дотримано, зокрема не роз`яснено ОСОБА_1 порядку проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, даний засіб не був продемонстрований ОСОБА_1 та свідкам, та відповідно не було надано для огляду документи, що підтверджують його відповідність нормам та справність. Не виконання вказаних дій позбавило ОСОБА_1 можливість наглядно зрозуміти та усвідомити дії за яких відбувається огляд особи на стан сп?яніння, а відповідно прийняти рішення, яке б чітко вказувало на його волевиявлення та причини відмови.

Крім того, відповідно до п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-, і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається із матеріалів справи, наданий до суду відеозапис є не повним, ним зафіксовано лише частини моментів виконання службових обов`язків працівниками поліції, що є порушенням процедури, встановленої вказаною вище нормою. Відсутність повного відеозапису, особливо в момент проведення огляду на стан сп?яніння, не дає можливості перевірити законність дій працівників поліції та поведінку ОСОБА_1 на предмет розуміння ним змісту процесуальних дій, які проводилися, що в свою чергу ще раз підтверджує сумнівність доказів, якими підтверджується вина останнього.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі: - протоколу про адміністративне правопорушення від 09.04.2022 року серії ААБ №007617; - відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.04.2022 року серії ААБ №007617, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп?яніння, оскільки він здійснював керування транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 2101» ДНЗ НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КпАП України на гр. ОСОБА_1 не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактичного керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані поза автомобілем не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки для вказаної кваліфікації дій потрібно докази того, що особа перебувала за кермом транспортного засобу та керувала ним.

Критично оцінюючи показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні, суд першої інстанції вказав, що це спроба уникнути відповідальності, та те, що суд бере до уваги показання зафіксовані на відеозапису, дані останніми на місці події.

В той же час, судом першої інстанції не надано належної оцінки відеозапису, як доказу. Як зазначалося вище, надані до суду уривки відеозапису не відповідають нормативним актам, якими врегульовано порядок їх застосування, а тому не можуть визнаватися належним та допустимим доказом. При цьому наданий відеозапис явно має лише обвинувальний характер та не містить повного запису всіх обставин, які мали місце та могли б пояснити причини з яких ОСОБА_1 давав різні пояснення, як в той день так і в суді, а також відобразити обставини за яких відбувалося складання протоколу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснив, що в той момент, що мається на відеозаписі, він сказав, що заїжджав на територію АЗС, оскільки він боявся реакції працівників ТРО, які були поряд, зокрема, що у нього могли відібрати автомобіль, або вручити повістку для мобілізації на військову службу. В подальшому, після того як працівники ТРО пішли, він вказав у протоколі та пояснював працівникам поліції, що не керував автомобілем.

Інші докази по справі, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні. Свідки події (факту керування) працівниками поліції не опитувалися, сам ОСОБА_1 в протоколі вказав, що автомобілем не керував.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Апеляційний суд, провівши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння.

Отже, вищенаведені обставини виключають наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення відмова від проходження огляду на стан сп?яніння особою, яка керувала транспортним засобом.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 травня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин