ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2317/21 Головуючий суддя І інстанції Фанда О.А.
Апеляційне провадження № 33/818/717/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Чепенко О.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 15 березня 2021 року о 12 год. 50 хв., керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Льва Ландау, 27 в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 497 лікаря-нарколога КНП ХОР ОНД.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати та закрити провадження по справі про притягнення мене ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не можуть бути покладені в основу доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння показував різні результати такого огляду, а він, як водій, який має більш ніж тридцятирічний досвід керування транспортними засобами та жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, має право на проведення додаткового токсикологічного дослідження мого раніше відібраного біологічного середовища - крові, зразок якої (друга ємність), повинен зберігатися ще у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», але суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення експертизи речового доказу по справі, біологічного середовища крові, відібраного у нього у кабінеті цілодобової наркологічної експертизи, за адресою: м. Харків, вул. Шевченко 26, 15.03.21 р., який зберігається у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», у відділенні судово-медичної токсикології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, за адресою: м. Харків вул. Дмитрівська буд.14/16.

Крім того, апелянт посилається на те, що з відповіді з УПП в Харківській області, яка долучена до матеріалів справи, не вбачається, хто та коли переробив прибор Drager-Alkotest-6820 ARJL 0304, з принтером ARJL 0228. Питання до КПП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з допомогою якого, устаткування для проведення ГРХ (газорідинної хроматографії), було проведено дослідження його крові взагалі залишилося без відповіді. Судом не проведено аналіз норм законодавства та не надано оцінку діям працівників поліції, які порушили норми та вимоги ст. 268, ст. 254, ч.1 ст.266, ч. 5 ст. 266 КУпАП. Не перевірено дотримання працівниками поліції порядку № 1103 від 17.12. 2008 року та щодо дотримання представниками поліції п.2 р. X Інструкції, щодо оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року та пунктів 5, 6 Розділу II, пункти 1, 2 Розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026. З відомостей DVD-R диску вбачається, що відеофайли на ньому не є безперервною відеозйомкою, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026.

ОСОБА_1 також зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП , не в повній мірі було з`ясовано всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та не з`ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, що в подальшому і призвело до прийняття оскаржуваного судового рішення.

Крім того, до початку апеляційного розгляду захисник Чепенко О.І. подав до апеляційного суду клопотання про скасування постанови Комінтернівського районного суду від 25 травня 2021 року за адміністративною справою № 641/2317/21, та прийняття нової постанови, якою закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, які сплинули на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційними судом здійснювалися заходи щодо виклику свідка інспектора Ярового В.С. (а.с. 80, 81), але останній в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим, з урахуванням думки захисника Чепенка О.І. та ОСОБА_1 , суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі свідка, який без поважних причин не прибув в судове засідання, в межах доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Чепенка О.І. та Сторожука Д.І., які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, захисник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Вказуючи про незаконність та протиправність дій працівників поліції при складанні протоколу, апелянт не надає будь-яких доказів щодо оскарження цих дій. Більш того, ОСОБА_1 ґрунтує свої доводи щодо незгоди з рішенням на своїх суб`єктивних оціночних твердженнях щодо фактичних обставин події, що зафіксована у протоколі. Натомість вся сукупність відомостей, що є наявними в матеріалах цієї справи свідчить про наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №178329 від 18.03.2021 року (арк. 3), ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №497 лікаря-нарколога КНП ХОР ОНД. З результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820, АРЛ 0304, був не згоден.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі.

Згідно висновку № 497 лікаря-нарколога КНП ХОР ОНД, ОСОБА_1 15.03.2021 року о 13 год. 20 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння (арк.6).

Згідно відомостей роздруківці тестуванням на алкоголь за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820, за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено 0,36 % проміле (арк.4).

Відповідно до відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.03.2021 року, останні зазначили, що 15.03.2021 року в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» та результат огляду становить 0,36 %. З результатами огляду був не згоден та погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я ХНП ХОРОНД за адресою :м.Харків, вул. Шевченка, 23, у лікаря-нарколога (арк.7, 8).

Що стосується доводів апелянта з приводу допущених працівників поліції порушень вимог Інструкції, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 клопотань про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв, огляд проводився за добровільною згодою останнього та в присутності двох свідків, за результатами огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про недійсність результатів огляду із застосуванням газоаналізатора " Drager Alcotest 6820".

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Окрім того, Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається.

До Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT (зокрема, Alcotest 6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, та вказану модель включено у додаток до сертифікату перевірки UA.TR.039.645, виданий 18.02.2019, строк дії основного сертифікату UA.TR.039.645 від 08.06.2018 до 07.06.2023. Ця ж інформація наявна на офіційному сайті Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками.

А тому вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Міністерство економіки України) за умов додержання вимог щодо повірки (калібровки).

Інструкцією з експлуатації газоаналізатора "Drager Alcotest 6820" передбачено перевірку калібровки кожні 6 місяців з можливістю збільшення інтервалів між калібровками до 1 року.

Оскільки останнє калібрування спеціального технічного засобу, з використанням якого 15.03.2021 року проводився огляд ОСОБА_1 , було проведено 23.11.2020 року (а.с.4), що підтверджується даними з його роздрукованого показника, підстави ставити під сумнів і вважати результати огляду недійсними відсутні.

Таким чином, працівником поліцї під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення була застосована належна процедура з дозволеним спеціальним технічним засобом, висновок якого є належним та допустимим доказом.

Відповідно до відомостей зафіксованих на відеозаписі (арк. 12) вбачається, що цей протокол складався у присутності ОСОБА_1 , якому працівниками поліції були роз`яснені його права, та він не висловлював зауважень працівникам поліції стосовно незаконності складання протоколу.

Відповідно до вимог статті ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Аналізуючи положення цієї статті апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення може бути складений протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.

Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що подія за участю ОСОБА_1 відбулась 15.03.2021 року о 12 год. 50 хв.

Відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 6), медичний огляд ОСОБА_1 лікарем наркологом проведено 15.03.2021 року о 13 год. 20 хв.

Безпосередньо висновок складено лікарем 18.03.2021 року.

Таким чином працівники поліції в день складення висновку лікарем наркологом, а саме 18.03.2021 року, отримавши цей висновок, в присутності ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №178329 від 18.03.2021 року та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 497 від 18.03.2021 року складений уповноваженою державою особою. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що дії службових осіб, які складали цей протокол та висновок, ОСОБА_1 або його захисником оскаржувалися до керівництва поліції чи медичного закладу з метою проведення службової перевірки, а також в порядку КАС України, що унеможливлює будь-які посилання про незаконність дій працівника поліції та лікаря-нарколога.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дії працівників поліції та лікаря-нарколога під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідали вимогам чинного законодавства, а твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції та лікаря-нарколога розцінюється як спосіб захисту.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначений вимогами ст. 266 КУпАП, а також положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ вищенаведеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, ОСОБА_1 , 15.03.2021 року о 12 год. 50 хв., керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Льва Ландау, 27 в м. Харкові. У ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та останній добровільно пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого виявився позитивним, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, а також вимогам ст. 266 КУпАП.

Отже, апеляційні твердження та доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень при фіксації та складанні протоколу працівниками поліції щодо адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а також при проведенні останнього в медичному закладі охорони здоров`я.

Посилання апелянта про те, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення експертизи речового доказу по справі, біологічного середовища крові, відібраного 15.03.2021 року у ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що такий зразок крові зберігається у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер».

Враховуючи наявність відомостей зафіксованих відеокамерами поліцейських та письмових доказів, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення та висновку лікаря нарколога № 497 від 18.03.2021 року. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що до матеріалів справи долучено компакт диск на якому міститься декілька фрагментів відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, які між собою мають певний проміжок часу, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу, порушили принцип безпреривності її застосування, то суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував, що на цьому відеозаписі зафіксовані події від 15.03.2021 року та 18.03.2021 року за його участі.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовувують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Крім того, доводи захисника, викладені у поданому ним клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції закінчились строки накладення адміністративного стягнення, вважаю безпідставними, оскільки адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 судом першої інстанції у строки, передбаченіст. 38 КУпАП, його вина є доведеною, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника Чепенко О.І. про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков