Провадження № 3/727/3878/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикова Ю. О., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИЛА:

1. Зміст наданих до суду протоколів, позиції учасників справи

1.1. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 386291 від 10.11.2022 року, 10 листопада 2022 року о 22 годині 35 хвилин в м. Чернівці по вул. Комарова, 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №2218 від 10.11.2022, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху,статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

1.2. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату слухання справи був повідомлений належним чином, до суду захисник надав клопотання про закриття провадження у справі, у якому зазначив наступне.

ОСОБА_1 вину не визнає, стверджує, що в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керував, а в той момент, коли поліцейські підійшли до нього, він просто перебував в машині, яка не рухалась, грівся в ній та очікував водія, аби безпечно дістатись додому.

Крім того, працівниками поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже ОСОБА_1 одразу було напрвлено до медичного закладу, без проведення огляду на місці, що тягне за собою згідно з нормами КУпАП визнання такого огляду недійсним, а провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. /

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Так, 10.11.2022 року ОСОБА_1 жодним транспортним засобом не керував, а просто перебував на місці водія, не виконуючи його функції, та очікував власника автомобіля, щоб останній забрав у нього транспортний засіб.

На відеозаписі, який долучений ло матеріалів справи, о 02:56 ОСОБА_1 повідомив патрульних, що не його автомобіль, а тому він та його знайомий просто очікували в машині власника та для того, щоб зігрітись ввімкнули двигун та пічку.

КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом» незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Зважаючи на вищевикладене, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови №14 Пленум ВСУ роз`яснив, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Наголошую, що жоден фрагмент відео, яке надали працівники поліції, інші матеріали справи не підтверджують те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом. Наголошую, ніякого переміщення автомобіля в стані алкогольного сп`яніння не було, що б могло свідчити про інкриміноване йому керування.

Більше того, те що у ОСОБА_1 був ввімкнений двигун, так як працювала пічка, не доводить факт керування транспортним засобом, що він ствердно заперечує.

Згідно відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що поліцейський близько 22 год. 35 хв. підійшов до автомобіля т.з Mercedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у нерухомому стані.

Цим відеозаписом підтверджено те, що на момент встановлення обставин правопорушення, автомобіль перебував у неруховому стані. ОСОБА_1 просто знаходився в салоні автомобіля, який не був в стані експлуатації.

З вказаного відеозапису не вбачається, шо автомобіль T.3.Mercedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 рухався, переслідувався поліцейськими по вул. Комарова, м. Чернівців, та був зупинений. Відсутня на відеозапису фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким та чому був зупинений автомобіль.

Таким чином, відеозаписом, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути накладено тільки на особу, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, тобто водія. Наданий відеозапис підтверджує те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував.

Згідно з Правилами дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Вказане свідчить про те, що на момент розгляду справи він не виконував функції водія транспортного засобу, тому притягнення його до відповідальності за вказаною кваліфікацією є неправомірним та неможливим.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 4 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу ти швидкість реакції і проведення такого огляду водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Крім того, переглянувши відео можна ствердити, що 10.11.2022 року огляд на стан алкогольного був проведений всупереч встановленим нормам КУпАП.

Після того, як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, патрульні запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак одразу в закладі охорони здоров`я без проведення огляду на місці за допомогою технічних засобів.

Направлення водія для огляду в медичний заклад можливе тільки після або його відмови на проходження огляду на місці, або якщо особа не згодна з результатами такого огляд, проте в даному випадку жодних таких умов не було.

Зазначаю, що в такому разі, направлення в медичний заклад було незаконним та протиправним, а згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП даний огляд та його результати варто вважати недійсним, адже вони були здобуті в порушеному законом порядку.

У той же час сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 1611 Series А заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Зазначу, що свідків взагалі не було залучено під час розгляду справи, що грубо порушує п. 6 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному у режимі.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання: гри. розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Так, мало місце грубе порушення законних прав та свобод ОСОБА_1 . Патрульні взагалі не роз`яснили йому підставу огляду на стан сп`яніння та його наслідки, не надали можливості скористатись професійною правничою допомогою.

Згідно з постановою КАС ВС від 18.02.2020 № 524/9827/16-а визнано, що ненадання інспектором водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є підставою для закриття справи. Колегія вказує, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації N011 (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини, можна прийти до висновку, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також має місце повністю порушенний порядок прохолження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного прошу провадження у справі N-727/10607/22 відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

2.Релевантні джерела права

2.1. Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

2.2. Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

2.3. Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

2.4. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

3. Опис обставин, установлених під час розгляду справи, та оцінка аргументів учасників

3.1. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 386291 від 10.11.2022 року, 10 листопада 2022 року о 22 годині 35 хвилин в м. Чернівці по вул. Комарова, 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №2218 від 10.11.2022, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 5 Р. ІІ із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Судом встановлено та підтверджується відеозаписами № 476593 та № 476898, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що містять фіксацію обставин від 10.11.2022 року, працівниками поліції адміністративного правопорушення та складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, не доведений факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

3.2. Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , не вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п. 2.9а ПДР України та відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже недоведений факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а отже він не є суб`єктом даного правопорушення, а подальші вимоги працівників поліції щодо проходження огляду для встановлення стану сп`яніння слід вважати неправомірними.

З дослідженого судом відео з бодікамер №476593 та № 476898, встановлено, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_1 , не рухався та факту керування ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції не зафіксовано, водночас, ОСОБА_1 перебував за кермом зазначеного автомобіля з працюючим двигуном.

Втім, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Крім того з відео з бодікамер №476593 та № 476898 убачається, що працівники поліції, підійшовши до автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_1 , не озвучили підставу зупинки транспортного засобу, що вказує на те, що зазначений автомобіль не рухався, що також не спростовується і матеріалами справи.

Отже, з досліджених судом відео з бодікамер №476593 та № 476898, факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_1 , не зафіксований, ОСОБА_1 не роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В якості підсумку суд зазначає, що провадження у цій справі належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284, ст. 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена Чернівецького апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Ю. О. Калмикова