Справа № 496/2388/22
Провадження № 3/496/1867/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка матеріали, які надійшли від тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кухар господарського відділення взводу матеріального забезпечення з реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про військове адміністративне правопорушення, відповідно до якого т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 притягує ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що останню було виявлено 12.06.2022 року о 13.00 год. з явними ознаками вживання алкогольних напоїв під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на наявність, відсутність алкогольного сп`яніння, на що старший матрос ОСОБА_1 відмовилась.

У судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України та пояснила, що з протоколом не згодна, свою вину не визнає та зазначила, що працює кухарем господарчого відділення взводу матеріального забезпечення у військовій частині НОМЕР_1. 12.06.2022 року вона перебувала вдома, оскільки керівництво в/ч НОМЕР_1 усно надавали накази про дозвіл знаходження не в частині, а за місцем проживання, мотивуючи тим, що коли вона буде потрібна вони їй повідомлять прибути до в/ч. По першому телефонному дзвінку вона з`являлася до військової частини. Однак, в неділю, це був вихідний день, знаходилась вдома, відпочивала в бесідці, на столі стояла пляшка коньяку, яка залишилася з минулого вечора суботи, в цей час до неї прийшли військові, сказали збиратися та їхати до військової частини для складання протоколу. Також ОСОБА_1 зазначила, що коли приїхали до військової частини, ніхто пояснення її не слухав, вона наполягала на проведені медичного огляду у ВСП, однак її прохання залишились поза увагою та склали протокол за актом відмови від проходження медичного огляду. Крім того, вказала на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дають їй звільнитися, проводять різні розбірки з приводу самовільного залишення частини та алкогольного сп`яніння, складають протоколи. ОСОБА_3 начальник продовольчої частини, який не допускає її до виконання службових обов`язків на кухні. У зв`язку з чим просила справу закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення щодо викладених обставин справи (а.с. 15-17).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що служба проходить цілодобово, однак із ОСОБА_1 була домовленість з приводу знаходження у в/ч за телефонним викликом, 12.06.2022 року ОСОБА_1 перебувала вдома, коли до неї прихали, то її було виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння, та доставлено до військової частини для складання адміністративного матеріалу, коли складався протокол, то вони знаходились на території в/ч, ОСОБА_1 було запропоновано здати аналізи для виявлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 відмовилась та просила відвести її до ВСП для виявлення стану сп`яніння, однак це на той час не можливо було зробити, оскільки були труднощі із паливом для автомобілю.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що 12.06.2022 року її викликали для проведення медичного огляду до в/ч відносно ОСОБА_1 . Прибувши до в/ч вона викликала ОСОБА_1 поспілкуватись з нею, при цьому ОСОБА_1 їй повідомила, що пила коньяк, та був чутний різкий запах алкоголю. ОСОБА_1 визнала, що вживала алкогольні напої та їй було запропоновано на місці здати аналізи щодо стану алкогольного сп`яніння, на що відмовилась та сказала, складайте акт та робіть, що вважаєте за потрібне, при цьому вона не наполягала на медичному огляді, у зв`язку із чим було складено акт відмови від проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 12.06.2022 року протокол про адміністративне правопорушення складався у в/ч відносно ОСОБА_1 , їй було запропоновано пройти експертизу на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовилась, більше йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він був залучений як свідок при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 , при питанні чи вживала ОСОБА_1 алкогольні напої, підтвердила, що вживала алкогольні напої, при цьому йому не відомо чи проходила ОСОБА_1 медичний огляд на стан сп`яніння, частину бесіди при складенні протоколу йому не відомо.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 , оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі статтею 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП, порушення якої ставиться в вину ОСОБА_1 передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Зазначені кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, мають бути обов`язково зазначені у відповідному акті обвинувачення, який в даному випадку є протокол про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, як вбачається із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлялася, оскільки вона бажала проходити зазначене освідування у встановленому законом порядку, а саме в найближчому медичному закладі ВСП.

Судом встановлено, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не дотримано передбаченої законом процедури, а саме відсутнє направлення для освідування, для проведення вказаного огляду останнього.

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 було забезпечено належним чином пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі в матеріалах справи немає і у суді таких не здобуто, при цьому диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає обов`язкову ознаку, що було забезпечено належне проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, а згідно з частиною першою зазначеної статті передбачена адміністративна відповідальність за такі альтернативні дії : розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Зазначені діяння, які формують склад адміністративного правопорушення, є альтернативними, тобто за кожним конкретним фактом може бути зазначено одне з вище перелічених діянь, тобто одночасно особу за одним фактом не можу бути притягнути до відповідальності за виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння органом, що порушив провадження в справі, до матеріалів справи не додано.

Зокрема, описуючи фабулу складу адміністративного правопорушення, уповноважена особа зазначає, що «12.06.2022 року о 13.00 год., було виявлено ОСОБА_1 з явними ознаками вживання алкогольних напоїв під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на наявність, відсутність алкогольного сп`яніння, на що старший матрос ОСОБА_1 відмовилась, про що був складений відповідний акт».

Вказаний акт від 12 червня 2022 року надається як доказ саме відмови військового службовця від проходження медичного огляду з метою встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння

Разом з тим, кваліфікуючи такі діяння, уповноважена особа визначає їх не як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а як перебування у нетверезому стані у службовий час, без зазначення кваліфікуючої ознаки ч. 3 ст. 172-2- КУпАП.

Таким чином, описуючи в протоколі відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, фактично ставиться вину перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії рішення від 30.05.2013 року та Карелін проти Росії рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 ЄКПЛ.

Уповноваженою на те посадовою особою, яка склала поданий протокол, формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула відповідно до диспозиції ч.1 ст.156 КУпАП та не викладені встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33-35, ч. 3 ст. 172-20, 247, 251, 252, 256 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Горяєв І.М.

Повний текст постанови складено 01.07.2022 року.