Справа №534/1472/22
Провадження №3/534/625/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Солохи О.В., за участю секретаря судового засідання Струц А.С., захисника Матвієнка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

22.10.2022 о 21 год. 45 хв. по просп. Героїв Дніпра, 102 в м. Горішні Плавні, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chery Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.10.9 ПДР України, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Chery М11, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольні напої.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Матвієнко С.М. зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнає повністю, щодо протоколу за ч.4 ст.130 КУпАП, прохав закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Його дії підлягають кваліфікації за ст.124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п.10.9 ПДР України, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: даними схеми місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4).

У відповідності до п.10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП України у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд зазначає про наступне.

Так, диспозицією ч.4 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Отже, вирішуючи справу в межах складеного протоколу і відповідно до поставленого особі за провину правопорушення, суд має з`ясувати чи причетна особа до дорожньо-транспортної пригоди та чи вживала така особа після пригоди алкоголь.

При цьому, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно із внесеним на розгляд суду протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД №107085, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п.2.10 є Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до п. 2.10 "є" ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

В судовому засіданні захисник Матвієнко С.М. пояснив, що працівниками поліції поза розумними сумнівами не доведено вживання ОСОБА_1 алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно рапорту працівника поліції, 22.10.2022 о 21 год. 04 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що по просп. Героїв Дніпра, 102 сталася дорожньо-транспортна пригода , за участі трьох автомобілів. Водій автомобіля Черрі сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , намагається покинути місце події. Водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , 22.10.2022 приблизно о 21 год. 45 хв. водій автомобіля марки Черрі, державний номерний знак НОМЕР_1 скоїв наїзд на припаркований автомобіль. Водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та намагався покинути місце пригоди.

Суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, є підтверджений належними, допустимими та беззаперечними доказами факт вживання водієм транспортного засобу алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди саме за його участю.

Лише після підтвердження належним чином факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв працівники поліції мали право скласти протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв матеріали провадження не містять. Фактично, зроблені поліцейськими висновки ґрунтуються виключно на поясненнях самого ОСОБА_1 , наданих під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, а відтак не можуть бути покладені в основу доведення його вини.

Факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП працівниками патрульної поліції не зафіксований в передбачений законодавством спосіб.

Зі змісту ст. 266 КУпАП слідує, що цей факт може підтверджуватися результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем в закладі охорони здоров`я. У даному випадку, ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння ні на місці складання протоколу, ні в медичному закладі.

Відсутність достовірних та допустимих доказів щодо факту вживання ОСОБА_1 алкоголю виключає доведеність вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Одночасно, під час дослідження відеозапису доданого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд встановив, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Проте ані ознак алкогольного сп`яніння, ані на якому приладі проходи огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, ані наслідки за відмову від його проходження не зазначено.

Також суд констатує той факт, що працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, проте з невідомих причин взяли до уваги пояснення ОСОБА_1 та склали протокол за ч.4 ст.130 КУпАП.

Суд наголошує, що дії працівників поліції повинні бути послідовними та законними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена «поза розумним сумнівом», а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, враховуючи, що суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення і позбавлений права самостійно змінювати кваліфікацію дій особи, яка притягується до відповідальності, враховуючи відсутність достатньо переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», суд доходить висновку про закриття провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що провадження у справі в цій частині підлягає до закриття.

Керуючись ст. 401, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн 20 коп. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.В.Солоха

Особи, які беруть участь у справи, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 12 грудня 2022 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.