ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/90/22 Номер провадження 33/814/298/22Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.

захисника Акрітова К.К.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_1 адвоката Акрітова Кіріака Костянтиновича на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 19 грудня 2021 року о 09 год. 22 хв. в с. В. Сорочинці пров. Бузковий водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest 6810 ARCC-0203 та проведення огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Акрітов К.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує на відсутність фіксації факту керування та вибірковість відеофіксації всієї події? не взяття судом до уваги показів свідка ОСОБА_2 , який керував автомобілем. Також вважає, що суд трактував усі сумніви проти ОСОБА_1 , а не навпаки.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №350465 за керування транспортним засобом з відсутнім лівим бризковиком та без полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів,

протокол серії ААБ №006646 складений 25.08.2021 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з зазначенням «від пояснень відмовився» та передачею автомобіля іншій особі,

поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

записами з відеореєстратора та бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2.6 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів зазначено, що якщо водій ухиляється від огляду, то в присутності двох свідків у протоколі про зазначене адміністративне правопорушення вказуються ознаки сп`яніння і дії порушника щодо ухилення від огляду, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, притягнутий ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість заперечує факт керування ним вказаним транспортним засобом, стверджуючи, що за кермом автомобіля знаходився його приятель ОСОБА_2 .

Відхиляючи вказані твердження необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з долученого до справи відеозапису з відеореєстратору поліцейського автомобіля, 19.12.2022 року о 09:22 год. водій автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджаючи через ринок в с. Великі Сорочинці, не реагує на проблискові маячки поліцейського автомобіля, який слідує за ним, намагається відірватись від нього та втекти.

Наступні події вже за територією ринку, де на повороті автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , зносить з автодороги на ріллю огороду, і після його зупинки, з лівої сторони автомобіля, де розташоване місце водія, вибігає чоловік та намагається втекти.

Після того, як його наздогнав працівник поліції та повернув до залишеного ним автомобіля, вказаною особою виявився ОСОБА_1 , під час спілкування з яким поліцейські виявили ознаки алкогольного сп`яніння.

На пропозицію пройти огляд як на місці, так і в медичному закладі в м. Миргороді, останній відмовився в присутності двох свідків, що також підтверджено записом з бодікамери поліцейського о 10:29 год.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом знаходилась інша особа - його товариш ОСОБА_2 , який був допитаний в суді першої інстанції, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказане не узгоджується з матеріалами справи та відеозаписами.

Так, свідок ОСОБА_2 пояснив, що після того, як автомобіль з`їхав з дороги, він та ОСОБА_1 вибігли з машини та почали тікати.

Разом з тим, вказані пояснення не узгоджується з відеозаписом, на якому чітко видно, що під час наближення поліцейського автомобіля до авто правопорушника з автомобіля вибігає лише одна людина, особа якої в подальшому була встановлена як громадянин ОСОБА_1 . Жодних інших осіб, які б знаходились в автомобілі, а потім вибігали з нього та намагались втекти, на відео не зафіксовано.

Під час спілкування з поліцейськими, складання протоколу, залучення свідків, ОСОБА_1 жодного разу не згадував про іншу особу, яка наче б то керувала його автомобілем.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги як належний доказ пояснення свідка ОСОБА_2 , який є приятелем притягнутого по справі та розцінює надані ним пояснення як намір сприяти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому, після спілкування з водієм, з огляду на наявні ознаки алкогольного сп`яніння, працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що останній відмовився, що також підтверджується відеозаписами та поясненнями свідків (10:29 год.).

Доводи апелянта на вибірковість відеозаписів та відсутність моменту переслідування поліцейським ОСОБА_1 не заслуговують на увагу та спростовуються записом з відеореєстратора поліцейського автомобіля, який є належним доказом.

З долучених до справи відеозаписів вбачається весь перебіг подій, від моменту переслідування автомобіля, намагання ОСОБА_1 втекти, його переслідування поліцейським, спілкування з правопорушником, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння, відмова в проходженні та складання протоколу.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться зібраними по справі доказами та не спростовані притягнутим.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Акрітова Кіріака Костянтиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна