Справа № 951/95/22
Справа № 3/951/158/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року смт. Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Братків І. І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Козова) Відділення поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого,

за ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 на розгляд до Козівського районного суду Тернопільської області із Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Козова) Відділення поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУПАП).

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2022 серії ВАБ № 616157, 16.01.2022 о 09 год 10 хв гр. ОСОБА_1 на вулиці с. Івашків Купчинецької ОТГ здійснив продаж спиртосуміші (5-ти літрова пластикова пляшка) за ціною 250 гривень, таким чином здійснював провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження такої, що підлягає ліцензуванню, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-16 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений, що вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення слухання справи на адресу суду не надано.

У зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, суд розглядає справу за відсутності особи, відносно якої складений протокол, належним чином повідомленої про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що протокол було складено за відсутності будь-яких фактичних даних, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворою додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративною правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Водночас, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Частина 1ст.164-16 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Разом з тим, вказана норма є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює ст. 164-16 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Зважаючи на те, що диспозиціяст.164-16 КУпАП є бланкетною, у протоколі має бути зазначений конкретний закон, яким встановлена відповідна спеціальна заборона.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 здійснив продаж спиртосуміші, таким чином здійснював провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження такої, що підлягає ліцензуванню.

Разом з тим, продаж спиртосуміш без отримання ліцензії не становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, установлена законом.

Таким чином, у протоколі мав бути зазначений конкретний закон, яким встановлена відповідна спеціальна заборона. Проте такі відомості у протоколі не зазначено.

Відтак, на переконання судді, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення не викладена в тому об`ємі, який дає підстави зробити висновок про те, що мала місце подія правопорушення, та поза розумним сумнівом доводить наявність в діях особи складу інкримінованого їй правопорушення.

Окрім того слід зазначити, що продаж, в тому числі спиртосуміші, передбачає дії, пов`язані з відчуженням товару або передачею його іншій особі, що має оплатний характер.

Однак, в матеріалах справи, яка надійшла до суду, доказів, які б свідчили про те, ОСОБА_1 здійснив продаж спиртосуміші, не міститься.

Відсутність достовірних даних про те, що у час та в місці, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснив продаж спиртосуміші за відсутності в матеріалах справи даних про особу покупця, який її придбав та доказів на підтвердження такого факту, дає підстави прийти до висновку про недоведеність здійснення таких дій ОСОБА_1 .

На підтвердження винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в інкримінованому їй правопорушенні до матеріалів справи додано рапорт поліцейського про виявлене, на його думку, правопорушення.

Щодо наданого, як доказ рапорту інспектора-чергового СПД № 1 (смт. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Пітура П. В. від 16.01.2022, суд приходить до переконання, що такий не можна вважати належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, зокрема передбачені ст. 251, 252 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення інкримінованого особі правопорушення та його винуватість у вчиненому.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до висновків Касаційного адміністративного суду, викладених у пунктах 52, 53 Постанови від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а (адміністративне провадження №К/9901/33786/18), вбачається, що «суд відхиляє доводи скаржника про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у вчиненні порушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень».

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на будь-які належні та допустимі докази, які мають бути додані до протоколу, зокрема свідків вчиненого правопорушення, на підтвердження факту вчинення особою інкримінованого їй правопорушення. Однієї лише констатації у протоколі про те, що особа здійснювала продаж самогону, за відсутності жодних належних та допустимих доказів цього, недостатньо для висновку про те, що особа здійснювала таке діяння та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що складений відносно особи протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з тим, що не містить повних та необхідних відомостей про вчинене особою правопорушення та нормативний акт, вимоги якого було безпосередньо порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певного діяння, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даних положень Основного Закону виходить, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вказаних обставин судом установлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.164, ст.247, ст. 251, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ І. І. БРАТКІВ