ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, 28.07.2021, водій ОСОБА_1 , в м. Харкові, по вул. Сидора Ковпака, 253, керував автомобілем «Фольксваген Пассат» д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, а зібрані по справі докази не є достовірними та достатніми для визнання його вини у вчиненні правопорушення.

Апелянт зазначає, що місцевим судом не було враховано, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він лише висловив сумніви щодо проведення огляду за допомогою газоаналізатору через сумніви у його правильності. Вказує також, що у протоколі не зазначено ним власноруч про відмову від огляду. В матеріалах провадження відсутні відомості, що працівники поліції висували пропозицію про проходження огляду в медичному закладі. Пояснення свідків та відеозапис не свідчать, що він відмовлявся від огляду як на місці так і в медичному закладі. Звертає увагу на те, що відносно нього було оформлено два протоколи і обидва були розглянуті.

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання особа , яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явився та не повідомив суду причину неявки. За таких обставин вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню , за обставин викладених у постанові , є обґрунтованими , відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є протокол у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 ; рапорт працівника поліції щодо обставин вчиненого правопорушення; направлення для проведення огляду; пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; відеозапис події.

Із вказаними висновками судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд вважає непереконливими.

Доводи апеляційної скарги особи , яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення , вважаю непереконливими.

Так за нормативним визначенням ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає зокрема за відмову особи , яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають зокрема оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським або у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вказані приписи поліцейськими під час фіксування вчиненого ОСОБА_1 правопорушення були дотримані в повному обсязі.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами автора апеляції, що відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення його власноручної відмови від огляду, свідчить, що він не відмовлявся.

Якщо звернутись до змісту протоколу, то в ньому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від будь-якої участі у фіксації правопорушення. Відмовився зокрема надати пояснення.

Апеляційний суд звичайно погоджується, що надати пояснення щодо правопорушення, це є право особи.

Водночас цей факт жодним чином не свідчить про те, що відмови від огляду з боку ОСОБА_1 не було.

Не відповідають фактичним обставинам також і доводи автора апеляції, що йому не пропонувалось пройти медичний огляд в медичному закладі і в матеріалах провадження відсутні цьому докази.

У цьому питанні доводи автора апеляції суперечать викладеному ним же в апеляційній скарзі.

Зокрема він зазначає, що відмовився від проходження огляду на місці так як сумнівався у правдивості показань газоаналізатора «Драгер».

Також із пояснень свідків події вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду не тільки на місці, а і в медичному закладі.

Обставини щодо того, що відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи, були перевірені суддею під час розгляду провадження і їм надана оцінка.

Аналізуючи матеріали справи , встановлені в апеляційному суді обставини , вважаю , що посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , були представлені суду належні та допустимі докази , які свідчать про те , що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду .

Таким чином приходжу до висновку , що суддя суду першої інстанції , правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами , постановив законне та обґрунтоване судове рішення.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення , , які були б допущені суддею суду першої інстанції , і які ставили б під сумнів його висновки , в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду, без змін.

Керуючись ст.ст.293,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року щодо нього без змін;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя А.О.Рябішин