КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/6749/2022 Головуючий у І інстанції - Іваніна Ю.В.
апеляційне провадження №33/824/3154/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Гошка Віктора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «Ренж Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_1 та на підставі ч.3 ст.30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного оскаржуваною постановою суду, не відбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеними постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, від 22 травня 2020 року та від 27 січня 2021 року у справах №755/398/20, №755/4578/20 та №755/106/21 відповідно, накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять дев`ять років вісім місяців шість днів, -

установив:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «Ренж Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою суду, невідбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеними постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, від 22 травня 2020 року та від 27 січня 2021 року у справах №755/398/20, №755/4578/20 та №755/106/21 відповідно, накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять дев`ять років вісім місяців шість днів.

Не погоджуючись із даною постановою, адвокат Гошко В.І. діючи в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, і просить скасувати постанову та закрити провадження відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ні він, ні сам ОСОБА_1 не були присутніми в судовому засіданні, адвокат дізнався про винесену постанову та отримав її 22 вересня 2022 року, що підтверджується матеріалами справи.

З вищезазначених обставин, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року.

Вказує, що при розгляді даної справи судом першої інстанції допущені численні порушення.

Так, судом не було взято до уваги ті обставини, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.

Також, судом в оскаржуваній постанові вказано лише ст.122-2 КУпАП без зазначення частини, а в даній статті в наявності 2 частини і за якою ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності не зазначено, як і не зазначено яке покарання йому було призначено за даною статтею.

Крім цього, суд першої інстанції оплатно вилучив транспортний засіб, який належить не ОСОБА_1 , що суперечить висновкам, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року.

Ще одним порушенням, допущеним судом є накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., що суперечить вимогам санкції ч.2 ст.130 КУпАП, згідно якої передбачається накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції винесена 15 вересня 2022 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Останній день строку на апеляційне оскарження у відповідності до вимог чинного КУпАП припадав на 26 вересня 2022 року, однак, апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 01 жовтня 2022 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що зі справою захисник ОСОБА_1. ознайомився 22 вересня 2022 року та в цей же день отримав копію оскаржуваної постанови.

Отже, причини пропуску строку захисником ОСОБА_1. на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними, тому прихожу до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року, якою визнано винуватим ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП.

Щодо розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч. 2 ст.130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2022 року, о 19 год. 58 хв в м. Києві по бульвару Верховної Ради, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ренж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, а саме службовий транспортний засіб «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на синьому фоні), завчасно подану за допомогою спеціальних сигналів червоного та синього кольору маяка та гучномовця, не зупинився. В подальшому шляхом переслідування на патрульному автомобілі був затриманий шляхом блокування по вул. Краківська у м. Києві.

Після цього було виявлено, що ОСОБА_1 28 травня 2022 року, о 20 год. 00 хв, у м. Києві по вул. Краківська, керував транспортним засобом «Ренж Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозапису на диску вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичне обстеження на стан наркотичного сп`яніння, однак, останній відмовився від такого проходження.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції в м. Києві, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують вину водія у вчиненні адміністративного правопорушення.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Протоколи про адміністративне правопорушення, серії ААД №082472 від 28 травня 2022 року та серії ААД №214480 від 28 травня 2022 року, складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч.1 ст.256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у вигляді відмови останнього від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, суддею суду першої інстанції було не в повній мірі досліджені обставини, які б могли вплинути на правильність кваліфікації дій правопорушника за відповідною частиною ст.130 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як зазначалося вище, об`єктивною стороною правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності за ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За частиною 2 вказаної статті, особа притягується до відповідальності, у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, протягом року з моменту вчинення, тобто діє принцип повторності.

За частиною 3 вказаної статті, особа притягується до відповідальності у разі якщо вона вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і яка двічі піддавалась адміністративній відповідальності протягом року, тобто діє принцип систематичності.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/398/20), ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 рік (не відбута частина стягнення 8 років 5 місяці 12 днів);

22 травня 2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/4578/20), ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки (не відбута частина стягнення 1 рік 9 місяців 10 днів);

27 січня 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/106/21), ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років (не відбута частина стягнення 9 років 5 місяців 15 днів);

02 грудня 2021 року постановою Київського апеляційного суду (справа №755/12344/21), ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягується до відповідальності, вчинене ним 28 травня 2022 року, тобто до відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП він може бути притягнутий у разі, якщо він піддавався відповідальності за будь-яке правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, протягом року, починаючи з 28 травня 2021 року.

Такими чином, кваліфікація вчиненого ОСОБА_1 28 травня 2022 року адміністративного правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП є помилковою, оскільки як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 у наведений період до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, притягувався лише один раз, згідно постанови від 02 грудня 2021 року, тому вчинене правопорушення має кваліфікуватись за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.4,2.5 ПДР України, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі серії ААД №082472 від 28 травня 2022 року, відповідно до якої, в цей же день, 28 травня 2022 року о 19 год. 58 хв. у м. Києві по бульвару Верховної Ради, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ренж Ровер», д.н.з. НОМЕР_3 не виконав вимогу поліцейського про зупинку, а саме службовий транспортний засіб «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на синьому фоні) подану червоно-синіми проблисковими маячками та був зупинений шляхом блокування на вул. Краківська.

Даний протокол ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень.

- у протоколі серії ААД №214480 від 28 травня 2022 року, відповідно до якої, в цей же день, 28 травня 2022 року о 20 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Краківська, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ренж Ровер», д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, блідність обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Подія зафіксована на нагрудну камеру 470645.

Даний протокол ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень.

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який є додатком до протоколу серії ААД №214480.

- у розписці ОСОБА_2 про отримання на зберігання транспортного засобу «Ренж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 та не передачі керування ним ОСОБА_1 протягом 24 годин.

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протоколи про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції, які складали протоколи, не визнано протиправними у передбачений законом спосіб.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

В зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час вивчення матеріалів справи та дослідження їх в судовому засіданні, оскільки відсутні порушення, на які звертає увагу апелянт.

Відповідно до ч.3 ст.30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, на ОСОБА_1 було накладено остаточне стягнення (з урахуванням невідбутих частин попередніх стягнень) у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять два роки вісім місяців сім днів (невідбута частина якого становить двадцять один рік вісім місяців).

До вказаного строку необхідно додати три роки, накладені даною постановою та застосувати до ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять чотири роки вісім місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

Так, пунктом 28 ростанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року визначено, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлено відповідальність частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

З протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що транспортний засіб «Ренж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , а відтак висновок суду першої інстанції про оплатне вилучення зазначеного автомобіля є помилковим.

Згідно ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 247,294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання Гошка Віктора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити Гошку Віктору Івановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу Гошка Віктора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою суду, не відбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеними постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, від 22 травня 2020 року та від 27 січня 2021 року у справах №755/398/20, №755/4578/20 та №755/106/21 відповідно, накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять чотири роки вісім місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько