Справа № 462/5822/22
ПОСТАНОВА

29 грудня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., за участі захисника Головача М.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, студента Академії «Тель Хай», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 24.10.2022 року о 06:55 год., в пункті контролю для залізничного сполучення «Львів» на території Залізничного району м. Львова в ході оформлення потяга №705 «Київ-Львів-Перемишль» пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Держави Ізраїль серії НОМЕР_1 виданий 03.03.2022 року на ім`я ОСОБА_2 / ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України ОСОБА_1 зізнався, що являється громадянином України та пред`явив паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_2 виданий 30.11.2020 року дійсний до 30.11.2030 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України, чим порушив вимоги п.2 Правил перетинання державного кордону громадянам України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 та вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», чим вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Головач М.Ю. заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП покликаючись на те, що доказів того, що ОСОБА_1 здійснював перетинання держаного кордону України поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, матеріали справи не містять. Просив закрити провадження у справі та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи відносно якого складено протокол, вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Як убачається зі матеріалів справи, ОСОБА_1 , який є громадянином України та одночасно громадянином Ізраїлю, при спробі перетину державного кордону України надав паспорт громадянина Ізраїлю.

Суд критично оцінює пояснення захисника Головача М.Ю., виходячи з наступного.

Так, ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч.1 ст. 2 Закону України від 18.01.2001 року №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в`їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 204-1 КУпАП.

З даного приводу слід зазначити, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п.2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Тому, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в`їзд на територію України громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України».

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПС України зобов`язані керуватись правовою нормою п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст. 3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 правил перетинання державного кордону громадянами України, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документа громадянина іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетинання державного кордону України, так як даний документ не може вважитися відповідним, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що у діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, тобто спроба незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 доведена, дії за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення кваліфіковані вірно, однак, враховуючи особу правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, конкретні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, із врахуванням положень ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст. 22, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадженням закрити та обмежитись усним зауваженням.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.