Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 496 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27 вересня 2022 року об 22 год. 57 хв. на просп.Відродження, 53 в місті Луцьку, керував автомобілем марки «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що працівником поліції він був зупинений безпідставно, так як жодних ПДР України не порушував, хоча відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» підстави для зупинки транспортного засобу є вичерпними. При цьому, на його прохання повідомити причину зупинки, таке працівником поліції у порушення вимог цього ж Закону, було проігноровано. Вказує, що працівник поліції мав право зупинити транспортний засіб лише у разі порушення ним ПДР України, а також був зобов`язаний роз`яснити йому причину зупинку, однак працівником поліції таке було проігноровано.

Крім того вказує, що йому не було належним чином роз`яснено прав щодо надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не була надана можливість для цього. Тому, вважає, що діями працівника поліції було порушено порядок розгляду справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

ОСОБА_1 та його захисник Карпук А.С. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. При цьому, від захисника надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду від ОСОБА_1 не надходило. А тому, апеляційний суд враховуючи положення ст.268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначених осіб.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №200444 від 27.09.22, за змістом якого ОСОБА_1 27 вересня 2022 року об 22:57 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. У протоколі він в графі пояснення зазначив: «Я не згідний з протоколом». Протокол підписаний ОСОБА_1 ;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу "Алкотест 7510" від 27.09.22 (тест №596), направленням на огляд від 27.09.22, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,57 % алкоголю), які підписані останнім;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №551606 від 27.09.22 за ч.1 ст.126 КУпАП, яка вказує про те, що ОСОБА_1 27.09.22 керував транспортним засобом, і при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії;

- рапортом працівника поліції І.Стельмашук.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться і відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого окрім іншого вбачається, що працівниками поліції у нього як водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим він проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, і його результат був позитивний - 1,57% проміле алкоголю, який не заперечувався ним. Він також зауважень з приводу незгоди з результатом огляду не висловлював та не наполягав на його проходженні в медичному закладі. Вбачається і те, що ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені законодавством в тому числі щодо користування юридичною допомогою, а також було роз`яснено суть правопорушення. Зафіксованим є і той факт, що ОСОБА_1 просив у працівників поліції не складати щодо нього адміністративних матеріалів. Отже, відеозапис фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та вмотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, доводи ОСОБА_1 наведені в ході апеляційного розгляду про те, що не керував транспортним засобом судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами.

Також суд не бере до уваги твердження апелянта щодо не роз`яснення йому його прав та обов`язків, передбачених законодавством України, так як воно повністю спростовується як відеозаписом, що міститься в матеріалах справи так і протоколом про адміністративне правопорушення, де він поставив свої підписи у тому числі з приводу роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та 268 КУпАП.

При цьому, твердження ОСОБА_1 як на підставу на скасування оскаржуваного судового рішення на те, що йому не було роз`яснено підстав зупинки транспортного засобу, суд вважає безпідставними і такими, що з урахуванням усіх доказів в сукупності, жодним чином не спростовують його винуватості у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2022 року в даній справі, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк