П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи (служби) та посада: військовослужбовець Державної прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) військове звання молодший сержант, за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ за № 011869 від 20 листопада 2022 року, ОСОБА_1 з 00 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. 20 листопада 2022 року виконував наказ на охорону державного кордону України на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 326-328 п/зн та не вжив заходів щодо переслідування та затримання правопорушників, що призвело до порушення державного кордону України, чим порушив вимоги ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абзацу 14 п. 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України № 1261 від 19.10.2015 року із змінами, внесеними, згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 178 від 09.03.2021.

Дії останнього підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП полягає у порушенні правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинененому в умовах особливого періоду, тобто є банкетною, оскільки відсилає до інших нормативно-правових актів.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні абзацу 14 п. 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України № 1261 від 19.10.2015 року із змінами, внесеними, згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 178 від 09.03.2021.

Відповідно до абзацу 14 п. 11 глави 2 розділу II даної Інструкції, прикордонним нарядам забороняється учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять наказ на охорону державного кордону, у зв`язку з чим дослідити відповідність дій ОСОБА_1 вимогам даного наказу не є можливим.

При цьому, зміст «інших дій, заборонених законодавством України», з посиланням на конкретну норму, яку порушив ОСОБА_1 у протоколі не зазначено.

Окрім цього, згідно з протоколом, ОСОБА_1 інкримінуються порушення статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Статтею 11 Статуту визначений перелік обов`язків військовослужбовця, які на нього покладені даним Законом.

Статтею 16 даного Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Однак, у протоколі відсутні посилання на конкретний обов`язок, який порушив ОСОБА_1 згідно зі ст. 11 Статуту.

Таким чином, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , згідно з заявленими нормами, можуть інкримінуватися в порушення тільки дії, що полягають у відволіканні від несення служби.

Разом з цим, опис вчиненого ОСОБА_1 діяння свідчить про те, що він начебто не вжив заходів щодо переслідування та затримання правопорушників.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких доказів, які підтверджують зазначені обставини, зокрема, не зібрано доказів, щодо осіб, яких повинен був затримати та переслідувати ОСОБА_1 , або того, що такі взагалі були на напрямку, на якому ніс службу останній, а також те, що він мав можливість здійснити такі заходи, до матеріалів не долучено відповідного наказу по охороні державного кордону, інформації щодо складу осіб, які несли службу в наряді, обставини виявлення правопорушення, не відібрано пояснення від осіб, які його виявили, осіб, які несли службу в наряді та могли бути свідками обставин, які підлягають встановленню під час розгляду справи.

Згідно з ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп2010 зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й презумпції невинуватості, закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 172-18 КУпАП, що, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева