Номер провадження: 33/813/644/22
Справа № 515/321/22
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Гірняк Л.А.

За участю секретаря Дерезюк В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Татарбунарський районний суд Одеської області від 20.04.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ПРОЦЕДУРА:

25.03.2022 року о 22:40 год. інспектором СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП капітаном поліції О.Доброжан складено протокол серії ДПР18 №169588, відповідно до якого 25 березня 2022 року о 20 год. 35 хв. на вул.Соборна у м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ, моделі 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки а також у медичному закладі, відповідно до встановленого порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Татарбунарський районний суд Одеської області від 20.04.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення, відповідно до санкції статті, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

29.04.2022 року не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить:

-скасувати постанову Татарбунарський районний суд Одеської області від 06.04.2022 року;

-закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи сповіщений належним чином.

29.04.2022 року до апеляційної інстанції надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб, враховуючи передбачений процесуальним законодавством строк розгляду справи.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 без проведення фіксації судового засідання технічними засобами.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , зазначає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд взявши заоснову протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладені суперечливі обставини адміністративного правопорушення, ухвалив постанову, якоювийшов за межі обвинувачення, та визнав його винним у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилається на те, що протокол відносно нього складено з істотними суперечностями стосовно фактичних обставин вчиненого, та вказані недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, вказують на існування обґрунтованих сумнівів щодо можливості використання такого протоколу про адміністративне правопорушення, як належного і допустимого доказу його вини.

Посилається на те, що відеозапис на місці зупинки не вівся, в протоколі відсутня така інформація.

Вважає, що він не є належним доказом, оскільки не містить посилання на технічний засіб з якого здійснена відеозйомка.

Вважає, що докази його вини та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є неналежними.

Зазначає, що працівником поліції в протоколі не вказано фабулу правопорушення.

Окрім того посилається на те, що свідки є працівниками поліції, а тому не можуть бути положені в основу його винних дій.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що 05.04.2021 року до Татарбунорського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З адміністративного протоколу серії ДПР 18 № 169588 від 25.03.2022 p., складеного о 22:40 год., вбачається, що 25.03.2022 року о 20 год. 35 хв. на вул.Соборна у м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ, моделі 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, а також у медичному закладі відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу вбачається, що посвідчення водія НОМЕР_2 у ОСОБА_1 вилучили та видали тимчасовий дозвіл на право керування автомобілем НОМЕР_3 .

До матеріалів справи долучені:

-протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 169588 від 25.03.2022 року;

-довідка про отримання посвідчення водія з відкриттям певних категорій;

-письмові пояснення свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

-відеозапис без його ідентифікації.

Складений протокол ОСОБА_1 відмовився підписати, як відмовився від надання пояснень з приводу вчиненого.

З письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що 25.03.2022 р. вони перебували в автопатрулі разом з працівниками поліції, о 20:28 год. вони рухались по вул.Горького у м.Татарбунари Одеської області і їм назустріч рухався автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Побачивши їх авто зазначений автомобіль звернув на вул.Соборну та почав тікати у двори. Було організовано його переслідування. При зупиненні з`ясувалось, що автомобілем керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У їх присутності він відмовився від продування алкотестеру Драгер на місці зупинки та від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а також відмовився від підписання матеріалів

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Заслухавши суддю, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Мотивуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався у постанові на те, що він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як в його діях наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому зазначив, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі наявні в матеріалах справи.

Районний суд визнав неналежним доказом, не прийняв до уваги відеозапис, оскільки не зазначено технічний засіб, за допомогою якого його здійснено.

Суд вважав доцільним застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Проте повністю погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до п 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

? Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи положення діючого законодавства можна прийти до висновку, що ним передбачено обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника патрульної поліції. В той же час, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння передбачає адміністративну відповідальність та є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» у випадку, коли викладена в протоколі фабулу адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

-про накладення адміністративного стягнення;

-про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

-і закриття справи.

Як вбачається з письмових пояснень самих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони знаходились в поліцейській машині під час зупинки ОСОБА_1 , а тому не могли бути залученими в якості свідків, оскільки є сумніви щодо їх неупережденності.

Враховуючи те, що інших доказів вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження огляду в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, матеріали справи не місять, а суд позбавлений права відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.іст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, районний суд дійшов помилкового висновку щодо його вини за вищезазначеною статтею.

Статтею 62 Конституції України встановленого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом,а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною - 17.07.1997 р., дата набрання чинності для України-11.09.1997 р.) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини про справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42)»- відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Згідно ст.247 КУпАП, (обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення) провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням зазначеного Одеський апеляційний суд приходить до висновку, що покладання в основу винних дій ОСОБА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відносно котрих є сумніви в їх неупередженості та які не були допитані в судовому засіданні, є порушенням права на справедливий судовий розгляд. Інші докази на підтвердження його вини матеріали справи не містять, а тому постанова Татарбунарський районний суд Одеської області від 20.04.2022 рокупідлягає скасуванню з закриттям провадження по справі за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 8, п.1 ч. 1ст. 247, 293, 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Татарбунарський районний суд Одеської області від 20.04.2022 року скасувати.

Провадження у справі, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк