справа № 492/602/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2022 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, що надійшла з Арцизького ВП №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

12 липня 2022 року о 22 год. 10 хв., неповнолітній ОСОБА_1 по вул.Жовтнева, м.Арциз Болградського району Одеської області керував мопедом марки «Honda Tact», який не зареєстрований в установленому законом порядку, без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив п. п. 2.1 «а», 2.5, 30.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнав повністю та, не заперечуючи фактів, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього, пояснив, що дійсно в зазначену в протоколах дату та час керував мопедом, який не зареєстрований в установленому законом порядку, без посвідчення водія, без страхового поліса, в стані алкогольного сп`яніння.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його провина у вчиненні зазначених правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 168600, № 168486, № 168485 від 12 липня 2022 року, відеозаписом, доданим до протоколу, та іншими матеріалами справи.

З вищевикладеного та досліджених суддею доказів випливає, що неповнолітній ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. п. 2.1 «а», 2.5, 30.1 Правил дорожнього руху, які відповідно передбачають, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння; власники механічних транспортних засобів повинні зареєструвати їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання, керував мопедом марки «Honda Tact», який не зареєстрований в установленому законом порядку, без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) та на вимогу інспектора поліції від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився з застосуванням технічних засобів відеозапису.

Таким чином, з викладеного випливає, що провина неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджується доказами, дослідженими суддею.

Однак, суддя вважає, що провадження по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю, оскільки на момент надходження до суду справи закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання щодо строку давності в адміністративному провадженні в контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, суддя звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом …, який … становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…

Правове регулювання прав та свобод людини за національним законом полягає у створенні необхідних умов, якими слід забезпечити невідворотність адміністративної відповідальності.

В той же час має бути забезпечений справедливий баланс між загальним (публічним) інтересом невідворотності адміністративної відповідальності та дотриманням прав і свобод людини щодо строку давності про притягнення її до відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, в тому числі у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії визначив строк давності як передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу (ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії, рішення від 20 вересня 2011 року, п. 570 та «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», рішення від 22 жовтня 1996 року, п. 51).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, неповнолітній ОСОБА_1 12 липня 2022 року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Справа про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 надійшла до Арцизького районного суду Одеської області 22 липня 2022 року та відповідно до подання Арцизького районного суду була направлена до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності. Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 29 липня 2022 року, справа про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 була направлена для розгляду до Тарутинського районного суду Одеської області та відповідно до постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 були повернуті до Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення, які після виконання зазначеної постанови надійшли до Арцизького районного суду Одеської області 15 листопада 2022 року, тобто після спливу строку, в межах якого, відповідно до діючого законодавства, до правопорушника може бути застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В силу ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, що відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

Строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення, за закінченням строку давності, що передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк давності спливає і до надходження справи про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції, оскільки будь-які процесуальні дії та інші обставини (справа надійшла до суду після закінчення строку давності притягнення до відповідальності) протягом цих строків не припиняють їх перебігу.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП були вчинені 12 липня 2022 року, а на день надходження до Арцизького районного суду Одеської області справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, відносно неповнолітнього ОСОБА_1 спливли три місяці, приходжу до висновку, що неповнолітнього ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі за вказаними статями підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Що притягнення неповнолітнього ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя зазначає наступне.

Згідно зі ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, зокрема, адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах, однак з урахуванням характеру вчинених правопорушень та особи правопорушника до неповнолітнього ОСОБА_1 можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу, оскільки він не вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення неповнолітньому ОСОБА_1 суддя враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність неповнолітнього ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суддя відносить щире розкаяння винного; вчинення правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які. відповідно до ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність неповнолітнього ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суддею встановлено не було.

Враховуючи характер вчинених неповнолітнім ОСОБА_2 правопорушень, його особу та ступінь його вини, суддя, враховуючи положення ст. 13 КУпАП, вважає за можливе та достатнє для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових правопорушень, застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу, передбачений статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді попередження.

Згідно ст. 40-1 КУпАҐІ. п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення суддею постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 496,20 грн.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку, тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, судця прийшов до висновку, що з неповнолітнього ОСОБА_1 не підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 23, 24-1, 34, 35, 121, 126, 130, 221, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачений статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.