Справа № 450/4525/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/126/22 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 січня 2022 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 гривень судового збору.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, 16 жовтня 2021 року о 01 год. 05 хв. на вул. Авіаційній, буд. 7/2, в с. Сокільники Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Кіа» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку як на місці зупинки, так і в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», внаслідок якого встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом № 3348 від 16 жовтня 2021 року та висновком № 002254 від 16 жовтня 2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд визнати, що наявність у нього 0,24 проміле алкоголю на 1 м? повітря 16.10.2021 вночі не була станом алкогольного сп`яніння та просить скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 січня 2022 року, а провадження у справі закрити за відсутністю події та склада адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що висновки суду є невірними. Стверджує, що не вживає алкогольних напоїв, оскільки це йому медично протипоказано, тому в день складання протоколу не перебував у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Зазначає, що згідно п. 7 роділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують швидкість реакції допускається 0,2 проміле алкоголю в крові, однак досліджувався рівень алкоголю в повітрі що видихається.

Водночас у ст.8 Віденської Конвенції про дорожній рух, ратифікованій Президією Верховної ради УРСР в Європейській Угоді від 25.04.1975 р, вказується, що максимальний рівень вмісту алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,5 мг на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря що видихається, лише при перевищенні вказаних показників настає відповідальність.

Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що аналіз крові не проводився, а при видиху повітря в нього було виявлено 0,24 проміле алкоголю, а це нижче допустимого рівня, визначеного Віденською Конвенцією про дорожній рух, тому вважає, що суд мав керуватись нормами Віденської Конвенції, а не інструкцією яка не є законодавчим, а лише підзаконним актом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з викладених в ній мотивів, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак зазначених вимог закону суд першої інстанції у повному обсязі не виконав, прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та необхідності визнання його винним у вчиненні правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП з накладанням відповідного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З принципу дії алкотестера Драгер слідує, що він фіксує вміст алкоголю (етанолу) не в крові (як зазначено в Інструкції №1452/735), а у видихаючих парах повітря, яке відібране. В технічному паспорті із застосування такого алкотестера зазначено: газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №264939, 16 жовтня 2021 року о 01 год. 05 хв. на вул. Авіаційній, буд. 7/2, в с. Сокільники Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Кіа» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку як на місці зупинки, так і в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», внаслідок якого встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом № 3348 від 16 жовтня 2021 року та висновком № 002254 від 16 жовтня 2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Результат огляду в медичному закладі за допомогою приладу «Драгер» становить 0,24 %.

Апеляційний суд бере до уваги норми визначені Конвенцією про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована 25.04.1974 року Україною в складі СРСР. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

При цьому норми міжнародного договору ратифікованого ВРУ є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України.

Відповідно до п. 6 ст. 8 Конвенції в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Відповідно до результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі за допомогою приладу «Драгер» становить 0.24 проміле, що не перевищує допустиму норму алкоголю, оскільки є меншою за 0,25 мг на літр повітря, як вказано в п. 6 ст. 8 Конвенції.

Як слідує з інформації офіційного інтернет-сайту (http://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/531/) компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» є офіційним представником (дистриб`ютором) концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) в Україні, за допомогою якого 28.08.2021 року було проведено огляд водія на стан сп`яніння, в технічних характеристиках вказано, що даний прилад має похибку у 0,04 проміле в діапазоні вимірювання від 0,00-0,84 проміле.

Також апеляційним судом досліджено дані технічного паспорту Drager Alkotest 6810, в якому вказано, що даний прилад має похибку у 0,017 проміле в діапазоні вимірювання від 0,00-1,0 проміле.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи знаходиться довідка лікаря від 15.10.2021 (а.с. 25), відповідно до якої у ОСОБА_1 діагностовано гострий отит та призначено відповідне лікування, що не виключає можливість отримання наявного результату огляду на стан сп`яніння в наслідок прийому ліків, що враховується судом при прийнятті рішення.

Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням абсолютної похибки приладу Alkotest Drager 6810, яка є відмінною в даних технічного паспорту та на сайті офіційного виробника, апеляційний суд приходить до переконання, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснений за допомогою вказаного спеціального технічного засобу, не перевищує встановлену гранично допустиму норму алкоголю в крові, що у свою чергу виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом ст.252 КУпАП України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 p., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак, апеляційний суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та події такого правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова місцевого суду - скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.