Номер провадження: 33/813/696/22
Номер справи місцевого суду: 947/5066/22
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидоренко А.О.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі якої піддано його адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року та прийняти постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належну оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях ОСОБА_1 та схемі ДТП щодо організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася пригода. Також у оскаржуваній постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних, він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту, вдався до припущень. Апелянт зазначає, що районний суд однобоко розглянув справу, так як в основу прийнятого рішення поклав доводи іншого учасника ДТП, не надавши оцінку доводам апелянта.

Апелянт зазначає, що зі схеми місця події вбачається, що ДТП відбулася в момент, коли автомобіль апелянта, Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 , вже перебував на ділянці розвороту, де встановлено відповідний знак 5.26 «Місце розвороту», задля завершення маневру повороту в попутному напрямку Академіка Глушка до вул. М. Жукова. В цей час, коли він перебував на ділянці розвороту, транспортний засіб Mercedes-Benz, держаний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись у попутному напрямку по вул. Академіка Глушко в напрямку вул. Ільфа і Петрова, скоїв зіткнення у задню ліву частину автомобіля апелянта, ймовірно розраховуючи, що автомобіль апелянта встигне закінчити розворот. Апелянт зауважує, що маневр перестроювання його автомобіля на момент зіткнення вже було завершено, при цьому зупинившись на ділянці розвороту він мав переконатися у відсутності перешкоди в зустрічному напрямку в крайній лівій (третій) смузі для завершення розвороту, а тому в цей час автомобіль іншого учасника ДТП був відсутній у полі його зору. Проте, інший учасник ДТП, рухаючись по головній смузі прямолінійно та об`єктивно бачачи, що автомобіль апелянта перебуває на ділянці розвороту, продовжував рух прямолінійно, внаслідок чого й відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Отже, апелянт наголошує, що в дорожній обстановці, яка виникла, він виконав всі передбачені Правилами дорожнього руху України дії для запобігання зіткнення з іншим транспортним засобом. При цьому апелянт зазначає, що задня частина його автомобіля частково займала третю ліву смугу, разом з тим, ширина даної смуги, по якій рухався інший учасник ДТП, дозволяла йому зміститися в право задля уникнення зіткнення.

Апелянт звертає увагу, що на місці події був відсутній гальмівний шлях автомобіля іншого учасника ДТП, його наявність у схемі місця події працівниками поліції не фіксувалася. Крім того, апелянт спростовує посилання районного суду, що зіткнення автомобілів сталося в наслідок того, що він, виїжджаючи з прилеглої території та здійснюючи маневр повороту ліворуч, фактично перетинав смуги під кутом, близько до прямого, три смуги для руху, вказуючи, що зі схеми вбачається, що виїзд під прямим кутом з прилеглої території до місця повороту, де встановлено відповідний знак, неможливий так як вказані ділянки знаходиться на значних паралельних відстанях одна від одної, що унеможливлює перетин трьох смуг під прямим кутом.

Апелянт заперечує проти посилання районного суду, що характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів свідчить не на користь апелянта, вказуючи про переоцінку районним судом доказів та наголошуючи, що зіткнення сталося саме в наслідок неуважних дій іншого водія.

Апелянт заперечує проти кваліфікації його дій за п. 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки на час зіткнення він не рухався у тому ж напрямку, що і інший учасник ДТП, тому дотримання безпечної дистанції у даній ситуації не могло залежати від апелянта.

Також апелянт вказує на безпідставність посилань у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ним п. 10.2. Правил дорожнього руху України, наголошуючи, що перестроївшись в крайню ліву смугу та виїхавши до ділянки розвороту для його закінчення та продовження руху у попутному напрямку, будь-які перешкоди по вул. Ак. Глушко в напрямку вул. Ільфа і Петрова були відсутні, зіткнення відбулося в момент, коли авто апелянта вже перебувало на ділянці розвороту, а схема місця події доводить, що виїзд під прямим кутом з прилеглої території до місця повороту неможливий так як вказані ділянки знаходяться на значних паралельних відстанях одна від одної.

Апелянт наголошує, що дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо місця зіткнення автомобілів Nissan Rogue та Mercedes-Benz, їх розташування після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, вказують на те, що автомобіль Nissan Rogue до моменту зіткнення перебував на ділянці розвороту для виїзду на третю смугу вул. Ак. Глушко в напрямку вул. М. Жукова, пропускаючи транспорт праворуч, не мав можливості зміститися вперед до третьої зустрічної смуги, проте водій ОСОБА_2 , рухаючись прямолінійно та об`єктивно бачачи автомобіль Nissan Rogue, здійснив зіткнення, внаслідок чого й відбулося пошкодження транспортних засобів. Отже, в діях ОСОБА_1 не вбачається порушень п. п. 10.2, 13.1 Правил дорожнього руху України, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши уважно матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

При ухваленні оскаржуваної постанови, районний суд в повній мірі не дотримався вказаних положень закону.

Під час розгляду матеріалів адміністративного провадження апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, що ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 62 Конституції України, як Основного закону України, встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

За приписами ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено в ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Матеріалами справи встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №219441 від 29 січня 2022 року ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 10.2, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, пункт 10.2 Правил дорожнього руху України встановлює, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Пункт 13.1 Правил дорожнього руху України закріплює, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №219441 від 29 січня 2022 року вбачається, що водій ОСОБА_1 29 січня 2021 року об 11 годині 40 хвилин в м. Одесі по пр. Академіка Глушка, 29/1, керуючи автомобілем марки Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території та змінюючи напрямок руху, не надав переваги в русі автомобілю марки Mersedes-Benz C-220, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, через що сталося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальну шкоду.

Згідно пояснень, наданих інспектору поліції 29 січня 2022 року ОСОБА_1 , він, керуючи автомобілем марки Nissan Rogue по пр. Глушко у напрямку вул. Ільфа і Петрова, здійснював розворот на спеціально відведеній ділянці дороги з крайньої лівої смуги, зупинився для того, щоб пропустити автобус, який їхав на зустріч і в цей момент в його автомобіль в`їхав автомобіль марки Mersedes, який спричинив ДТП. ОСОБА_1 вважає себе не винуватим в цій ситуації, оскільки він притримувався Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля марки Mersedes не додержався дистанції руху і не зміг завчасно зупинити свій транспортний засіб (а. с. 3).

Відповідно до пояснень, наданих інспектору поліції 29 січня 2022 року ОСОБА_2 , він рухався на транспортному засобі марки Mersedes-Benz C-220, державний знак НОМЕР_2 , по пр. Академіка Глушко в бік вул. Ільфа і Петрова в крайній лівій смузі. Транспортний засіб марки Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 , виїжджав з прибудинкової території і почав перестроюватися з крайньої правої смуги в крайню ліву, не пропустив транспортний засіб ОСОБА_2 , унаслідок чого трапилось зіткнення (а. с. 4).

До матеріалів справи також приєднані пояснення свідка ОСОБА_3 , наданих інспектору поліції 29 січня 2022 року, відповідно до яких ОСОБА_3 29 січня 2022 року був пасажиром транспортного засобу марки Mersedes-Benz C-220, державний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , та став свідком зіткнення з автомобілем марки Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_3 стверджував, що автомобіль марки Nissan, виїжджаючи з прибудинкової території, з крайньої правої смуги перестроювався в крайню ліву та не поступився дорогою автомобілю марки Mersedes, який рухався по крайній лівій смузі, внаслідок чого сталася ДТП (а. с. 5).

Апеляційний суд враховує, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.3, 1.4, 1.5 Правил дорожнього руху України).

Особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Матеріали справи, що розглядається, також містять схему місця ДТП, яка сталася 29 січня 2022 року об 11 год. 40 хв. в м. Одесі по пр. Академіка Глушка, 29/1.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, схема місця дорожньо-транспортної пригоди це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Так, зі схеми місця ДТП, яка сталася 29 січня 2022 року об 11 год. 40 хв. в м. Одесі по пр. Академіка Глушка, 29/1, вбачається, що місце зіткнення автомобілів марки Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 , та Mersedes-Benz C-220, державний знак НОМЕР_2 , мало місце на ділянці дороги, що розташована на пр. Академіка Глушка, напроти буд. 29/1 у м. Одесі. Дана ділянки дороги має розділювальну смугу, що сконструйована з бордюрного каміння та яка має розрив - місце для розвороту, що позначено дорожнім знаком 5.29 «Місце для розвороту».

Зі схеми місця ДТП також встановлено, що автомобіль марки Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 , знаходився на місці для розвороту, тоді як автомобіль марки Mersedes-Benz C-220, державний знак НОМЕР_2 , рухався у крайній лівій смузі дороги по пр. Академіка Глушка з боку пр. Небесної Сотні в бік вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі.

Схема місця ДТП також містить перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП. Зокрема, встановлено, що унаслідок ДТП автомобіль марки Nissan Rogue, державний знак НОМЕР_1 , отримав наступні видимі (зовнішні) пошкодження: пошкодження лакофарбового покриття та деформація заднього бамперу з лівої сторони, заднього лівого крила, кришки багажнику з лівої сторони. В свою чергу автомобіль марки Mersedes-Benz C-220, державний знак НОМЕР_2 , унаслідок ДТП, отримав такі видимі (зовнішні) пошкодження: пошкодження лакофарбового покриття та деформація кришки капоту, пошкодження решітки радіатора, пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу (а. с. 2 та зворотній бік).

Разом з тим, схема ДТП не містить відображення гальмового шляху автомобіля Mercedes-Benz, а при відбиранні пояснень в учасників ДТП та свідка працівники поліції не зосередили увагу на з`ясуванні обставин проміжку часу між зупинкою автомобіля Nissan Rogue для виконання розвороту з крайньої лівої смуги та зіткненням транспортних засобів, що має вирішальне значення для висновків о винуватості певного учасника ДТП або обох учасників (обопільна вина) з визначенням ступеня вини кожного.

Відповідно п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Отже, уважно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 під час апеляційного провадження у світлі вище вказаних правових норм, апеляційний суд приходить до висновку про часткове врахування доводів апеляційної скарги, оскільки дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо місця зіткнення автомобілів Nissan Rogue та Mercedes-Benz, їх розташування після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди, за умови заперечення апелянтом своєї вини, не дають дійти до беззаперечного висновку, поза розумним сумнівом, що причиною ДТП є порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.2, 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, слушними є і доводи апеляційної скарги, що районний суд допустив не повний розгляд справи, не виконав вимоги закону щодо своєчасного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, у зв`язку з чим не врахував вищевказані положення закону, що вказує на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, що безумовно є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову по справі, апеляційний суд приходить до висновку про закриття провадження по справі з наступних підстав.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для безсумнівного встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і притягнув останнього до адміністративної відповідальності, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалену районним судом постанову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вбачає суттєву неповноту обставин та відсутність достатньої доказової бази для набуття висновку про винуватість як ОСОБА_1 , так і іншого учасника ДТП, або їх обох з визначенням ступеня вини кожного, але встановлення даних обставин не є можливим через сплив строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, на момент перегляду справи апеляційним судом (три місяці с часу скоєння ДТП 29.01.2022 року), то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Додатково апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 січня 2022 року, у разі не вирішення майнового спору, не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства і в межах цивільного судочинства встановити обставини, які мають значення для встановлення особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді або обох осіб з визначенням ступеня вини кожного.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року скасувати та провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за закінченням строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе