Справа № 446/1636/22 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 33/811/1365/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Мельничука Ігоря Андрійовича, потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Приступи Лева Любомировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Мельничука Ігоря Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 1 листопада 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_2 , 14 жовтня 2022 року, о 12.45 год., на автодорозі Львів-Радехів-Луцьк в селі Новий Став, Львівського району, керував автомобілем марки "КРАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу "Драгер" (результат 1.20 проміле).

Також, 14 жовтня 2022 року, о 12.45 год., ОСОБА_2 на автодорозі Львів-Радехів-Луцьк в селі Новий Став, Львівського району, керуючи автомобілем марки "КРАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху при повороті ліворуч на нерегульованому перехресті не дав перевагу в русі, не впевнився в безпечності скоїв зіткнення з автомобілем марки "AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками.

Окрім того, 14 жовтня 2022 рок,у о 12.45 год., ОСОБА_2 на автодорозі Львів-Радехів-Луцьк в селі Новий Став, Львівського району, керуючи автомобілем марки "КРАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце .

Таким чином ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Мельничук І.А., в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову.

Зазначає, що з постановою суду він не погоджується.

Повідомляє, що перед початком розгляду справи ОСОБА_2 звертався в канцелярію суду для того, щоб зареєструвати заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, у зв`язку із необхідністю залучення адвоката, проте суд не взяв до уваги його заяву, внаслідок чого порушив його право на захист.

У судовому засіданні не було досліджено відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, не з`ясовано обставин справи, окрім того не здійснювалася фіксація судового засідання.

Наголошує, що судом не було з`ясовано юрисдикції адміністративного підпорядкування військової техніки, що рухалася у колоні на бойове завдання, у воєнний час. Працівники поліції не мали юридичних повноважень для притягнення військових до адміністративної відповідальності, під час виконання бойового завдання.

ОСОБА_2 не було надано герметично запакованої трубки для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер».

Повідомляє, що ОСОБА_2 виконував бойове завдання, він зупинився, переконався, що учасники ДТП не мають травм та після цього продовжив рух. Відшкодування за завдану шкоду учасники ДТП можуть отримати через Моторно транспортне бюро України, оскільки всі військові транспортні засоби є застраховані.

7 грудня 2022 року ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання ОСОБА_2 та думки його захисника адвоката Мельничука І.А, який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думки потерпілого та його представника, які не заперечувати проти розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 ..

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 122-4 КпАП України передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 2.10 А ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 124 КУпАП України, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №171977 від 14 жовтня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «КРАЗ 260В» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (1,2 проміле);

- інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №132211 від 14 жовтня 2022 року (а.с. 2), згідно із яким ОСОБА_2 , 14 жовтня 2022 року о 12 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом «КРАЗ 260В» д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Новий Став, Львівського району, при зміні напрямку руху, при повороті ліворуч на нерегульованому перехресті не дав перевагу в русі, не впевнився в безпечності, скоїв зіткнення з автомобілем марки "AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками;

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №132212 від 14 жовтня 2022 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_2 на автодорозі Львів-Радехів-Луцьк в селі Новий Став, Львівського району, керуючи автомобілем марки "КРАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце;

- схемою місця ДТП від 14 жовтня 2022року (а.с. 5), на якій відображено місце події та дорожню ситуацію;

- результатом приладу «Драгер» (а.с. 8), з якого вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено 14 жовтня 2022 року, результат огляду 1,2 проміле, з результатом водій ознайомився;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 9). відповідно до якого, ОСОБА_2 погодився з результатом газоаналізатора «Драгер» ( 1,2 проміле);

- направленням на огляд особи (водія транспортного засобу) з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 жовтня 2022 року (а.с. 10 ), згідно із яким, ОСОБА_2 , відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 ( а.с. 6), з яких вбачається, що він рухався в колоні автомобілів, перед поворотом на головну дорогу переконався в безпечності свого маневру, розпочав поворот, в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем який рухався на великій швидкості, по головні дорозі, після ДТП він переконався, що немає постраждалих та поїхав далі;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 ( а.с. 7), які він підтвердив в засіданні суду апеляційної інстанції, з яких вбачається, що він рухався головною дорогою, з другорядної дороги в нього в`їхав військовий автомобіль «КРАЗ», внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, при цьому він зазначив, що чув запах алкоголю та дизильного палива від ОСОБА_2 ;

- рапортом сержанта поліції В.Бучка ( а.с.11), з якого вбачається, що у ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому ОСОБА_2 , пройшов огляд на приладі «Драгер» (1,2 проміле), від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

Аргументи сторони захисту, що місцевим судом не взято до уваги заяви ОСОБА_2 , внаслідок чого порушено його право на захист, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №171977, ААД №132211, ААД №132212 від 14 жовтня 2022 року, (а.с.1-3), ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд справи призначений в Кам`янка-Бузькому районному суді, 20 жовтня 2022 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.16) матеріали справи були розподілені на суддю Самсіна М.Л., судове засідання було призначене на 1 листопада 2022 року, на переконання апеляційного суду в особи, яка притягується до адміністративної відповідальності було достатньо часу для залучення захисника для забезпечення його права на захист.

Посилання апелянта на те, що судом було порушено право на захист, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки таке було використане шляхом подання апеляційної скарги, та залучення адвоката для участі в суді апеляційної інстанції.

Що стосується аргументів сторони захисту, що місцевим судом не здійснювалося фіксації судового засідання, та апеляційний суд зазначає, що фіксування провадження у справах про адмін. правопорушення технічними засобами, не передбачено нормами КУпАП, окрім того ОСОБА_2 не просив здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Аргументи апелянта, що судом не було досліджено відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, апеляційним судом розцінюються критично, оскільки спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності.

Твердження адвоката, що ОСОБА_2 виконував бойове завдання, зупинився, переконався, що учасники ДТП не мають травм та після цього продовжив рух, а відшкодування за завдану шкоду інші учасники ДТП можуть отримати через Моторно транспортне бюро України, оскільки всі військові транспортні засоби є застраховані, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки даних про виконання бойового завдання суду не представив.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_2 не було надано герметично запакованої трубки для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Доводи апелянта, що працівники поліції не мали юридичних повноважень для притягнення військових до адміністративної відповідальності, не беруться до уваги апеляційного суду.

Відповідно до п. 2.3 розділу 2 «Положень про органи безпеки дорожнього руху Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України №330 від 15 травня 2007 року №234, на ВІБДР покладається здійснення таких функцій попереджувати, виявляти і припиняти правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, учинені водіями військових транспортних засобів, що КпАП віднесені до компетенції ВІБДР.

Згідно із ст. 255 КУпАП, передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції: (частини третя і четверта статті 42-4) (частина перша статті 44, стаття 44-1, частина перша статті 44-3, статті 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина третя статті 121-3, частини п`ята і сьома статті 122, частина перша статті 122-2, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частини третя і п`ята статті 126, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 152-1, статті 154, 155, 155-2-156, частини перша - четверта статті 156-1, статті 156-2, 156-4, 159, 160, частини перша і третя статті 161-1, статті 162, 162-3, частина перша статті 163-17, статті 164-164-8, 164-10, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 166-27, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1, 184-2, 184-3 (у частині незаконного використання найменування та ознак належності до Національної поліції України), 185-185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20, 212-22-212-24).

У зв`язку із зазначеним, протоколи про адміністративні правопорушення було складено уповноваженою особою Національної поліції.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_2 за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Мельничука І.А. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 1 листопада 2022 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Мельничука Ігоря Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.