Справа № 165/3896/21 Провадження №33/802/359/22 Головуючий у 1 інстанції:Василюк А. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 та його захисника Улибіна-Вельгуса В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Улибіна-Вельгуса Володимира Володимировича на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без позбавленням права керування транспортними засобами.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 листопада 2021 року об 15 год. 25 хв. на вул.Кошового в м.Нововолинську, керував автомобілем марки "Ніссан Мікра", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (мляве мовлення, хитка хода, блідість обличчя), і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Улибін-Вельгус В.В. вважає вищевказану постанову судді необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що ОСОБА_1 не знав про слухання судом справи щодо нього, оскільки перебував на військовій службі та вибув у відрядження в район бойових завдань на території України, а тому суд розглянувши справу у його відсутності порушив його право на захист. Безпідставним у судовому рішенні є і те, що ОСОБА_1 належним чином неодноразово повідомлявся про розгляд справи.

Вказує, що ОСОБА_1 взагалі не знав про те, про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. До того ж він відповідно до наказу №238 від 17.11.21 у період з 18.11.21 по 27.11.21 перебував на полігоні у Рівненській області для забезпечення стрільб, оскільки є військовослужбовцем. У місті Нововолинську він 22.11.2021 року не перебував і, відповідно не міг у час, зазначений в протоколі керувати транспортним засобом. А тому, та обставина, що він міг вчинити адміністративне правопорушення є недостовірною. В матеріалах справи відсутні будь-які фото або ж відео докази про подію, яка зазначена у протоколі. При цьому, допитані працівниками поліції в якості свідків особи вказували про те, що з автомобіля вийшла особа в сірих штанях та чорній кофті, яка відмовилась від огляду, однак не про те, що це був саме ОСОБА_1 . До того ж у протоколі не зазначено документу, на підставі якого було встановлено особу ОСОБА_1 , що також доводить те, що поліцейським не встановлювалась особа, яка керувала автомобілем.

Не повідомивши ОСОБА_1 та розглянувши справу у його відсутності, на вищевказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що на його думку, є необ`єктивністю судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та їх не підтвердження належними й допустимими доказами. Цим було порушено право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд.

Переконаний, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вищевказаного судового рішення. Як на поважність причин пропуску такого строку посилається на те, що його довіритель ОСОБА_1 не був обізнаний про розгляд справи судом та постановлення судового рішення, а про його існування дізнався лише 14.06.2022 року коли в додаток «Дія» прийшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження, і з цього часу фактично почав перебіг 10-денного строку на його оскарження.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Улибіна-Вельгуса В.В., які апеляцію підтримали з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи доводи апелянта в частині поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає, що такий строк слід поновити, оскільки він фактично пропущений з поважних на те причин.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення такого стану сп`яніння.

Суд першої інстанції 15 березня 2022 року розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки вважав, що він належним чином був повідомлений про час, дату та місце її розгляду. Однак, як вбачається із матеріалів справи, вона хоча і містять судові повістки про виклик до суду, які направлялись ОСОБА_1 , але не на ту адресу (м-н.Шахтарський, 30/18, м.Нововолинськ), яка зазначена у протоколі (5-й Мікрорайон, 8/29, м.Нововолинськ). Відповідно матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів про їх отримання ОСОБА_1 .

З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, даних про надіслання на його адресу проживання та отримання ним судових повісток в матеріалах справи немає, а тому апеляційний суд вважає, що він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

При цьому, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у тому, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння в установленому законом порядку, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №070622 від 22.11.2021 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.11.2021 року, які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, в суді апеляційної інстанцій пояснював, що він взагалі не обізнаний був про той факт, що щодо нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. У час, дату та місці зазначені у цьому протоколі про адміністративне правопорушення, він взагалі в м.Нововолинську не перебував, оскільки являючись військовослужбовцем відповідно до наказу №238 від 17.11.2021 року у період з 18.11.21 по 27.11.21 знаходився на полігоні у Рівненській області для забезпечення стрільб. А тому, він не міг керувати транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Улибін-Вельгус В.В. підтримав такі пояснення свого довірителя, а також вказав про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. У письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відібраних працівниками поліції, які містяться в матеріалах справи і, на які суд послався в якості доказів винуватості ОСОБА_1 , окрім іншого зазначено, що вони бачили водія у сірих штанях та чорній кофті, який вийшов з автомобіля, однак ці пояснення жодних чином не вказують про те, що це був саме ОСОБА_4 . У самому ж протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено будь-якого документу, на підставі якого було встановлено особу ОСОБА_1 , що також доводить те, що поліцейським не встановлювалась особа, яка керувала автомобілем. Жоден підпис у протоколі та направленні на огляд особи щодо якої вони складені, відсутні. Крім того, додав, що матеріали справи не містять і відеозапису, який би підтверджував той факт, що саме його довіритель керував транспортним засобом.

Такі доводи сторони захисту знайшли свою підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на те, що доказам, які суд поклав в основу його винуватості не надав належної юридичної оцінки в розумінні статтей 251 та 252 КУпАП на предмет їх належності та допустимості, які відповідно можуть бути покладені в основу винуватості особи.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України, окрім іншого, несуть особи, які керують транспортним засобом, тобто водії, які мають явні ознаки наркотичного сп`яніння і відмовилися від проходження огляду на виявлення такого стану у встановленому законодавством порядку.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Апеляційний суд вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відібрані працівниками поліції, які містяться в матеріалах справи не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки, як вбачається з їх змісту, ці свідки вказували про те, що з автомобіля вийшла особа в сірих штанях та чорній кофті, а це на думку апеляційного суду взагалі не свідчить, що це був саме ОСОБА_1 . Крім того, у цих поясненнях взагалі не зазначено з приводу яких ознак стану сп`яніння було запропоновано цій особі пройти огляд, чи алкогольного чи наркотичного. При цьому, ці свідки судом першої інстанції не викликались та не допитувались.

Аналогічна ситуація і з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.21, в якому працівником поліції також не зазначено про ознаки якого саме сп`яніння особа направляється на огляд та від проведення якого огляду була відмова.

Таким чином, слід зазначити, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і тим більше з явними ознаками наркотичного сп`яніння, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо нього, іншими доказами не підтверджено, і не знайшло це свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Більше того, факт перебування ОСОБА_1 на полігоні у Рівненській області у період з 18.11.21 по 27.11.21 ним підтверджено витягом з наказу №238 від 17.11.2021 року.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений працівником поліції, та в якому не зазначено документа на підставі якого було встановлено особу ОСОБА_1 , не може бути належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки інших доказів з цього приводу матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Нововолиснького міського суду Волинської області від 15.03.2022 року щодо ОСОБА_4 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Улибіну-Вельгусу Володимиру Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15 березня 2022 року

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Улибіна-Вельгуса Володимира Володимировича задовольнити.

Постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 , - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк