Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Галича О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 12 вересня 2022 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем "Skoda Fabia" д/н НОМЕР_2 на вул. Київській, 2 в м. Вишневому Бучанського району Київської області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху. Результат огляду на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатора "Drager Alcotest 6820" 3,32 ‰.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді місцевого суду скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповне з`ясування суддею обставин справи та невірну оцінку доказів.

Так, у запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення він зазначав, що автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 , яка під`їхала до колонки на АЗС та пішла до каси розраховуватись за пальне. Коли він вийшов з переднього пасажирського сидіння, щоб відкрити бак, підійшов працівник поліції, повідомив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, і викликав інший патруль, який прибув через 15-20 хвилин. Цей поліцейський не переконався, хто був за кермом, не зупиняв транспортний засіб і не зафіксував це на портативний відеореєстратор. З відеозапису, взагалі, не вбачається, про який автомобіль йде мова, оскільки автомобіль "Skoda Fabia" д/н НОМЕР_2 не зафіксований. Також суд не дав оцінку його клопотанню про виклик поліцейського, який склав протокол, для допиту як свідка.

Розмірковуючи з приводу особливостей доказування об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказує, що транспортний засіб, яким особа керує у стані алкогольного сп`яніння, має бути законно зупинений працівником поліції, викладає визначення терміну "водій" у п.1.10 ПДР, цитує уривки з рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а, який зазначив, що є керуванням транспортним засобом, тощо.

З огляду на викладене ОСОБА_1 , посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Бербера, Месенге і Хабардо проти Іспаніїї" в контексті застосування критерію доказування "поза розумним сумнівом", положення ст.62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, рішення у справах "Лучанінова проти України", "Карелін проти Росії", в яких зазначено, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, вказує, що достатні докази, які беззаперечно доводять його винуватість, у справі відсутні.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 і захисника Галича О.М., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами, у тому числі записом портативного відеореєстратора поліцейського, дослідивши який, суд дійшов висновку, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , і що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням процедури, визначеної ст.266 КУпАП.

В постанові суд акцентував увагу на тому, що вказаним раніше записом зафіксовано, що поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 саме як водію, потім спілкується з його дружиною.

При цьому поліцейський неодноразово називає ОСОБА_1 водієм, в присутності свідків зазначає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, звертається до його дружини, яка, маючи посвідчення водія, допустила, що її чоловік керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. І ні порушник, ні його дружина не заперечують ці обставини. А тому позицію порушника в поясненнях та апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Враховуючи ці обставини, посилання в апеляційній скарзі на теоретичні визначення термінів, а так само роз`яснення, що слід вважати керуванням транспортним засобом, є недоречними.

Наявні у справі докази беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. При цьому посилання на висновки цього суду, згідно з якими суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, є незрозумілими, оскільки суддя розглянув справу виключно в межах протоколу.

Що стосується клопотання про виклик свідків, поданого до місцевого суду, то ОСОБА_1 не зазначив, для з`ясування яких обставин належить допитати інспектора ВРПП Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 . Задоволення клопотання не є обов`язком суду, і закон не вимагає вказувати у постанові наслідки його розгляду.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн