Справа № 303/1974/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.12.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Ціпле І. Ю. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень)
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).
Згідно з постановою, 09.03.2021, о 09 год 20 хв, на 12 км автодороги Мукачево Рогатин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 перевозив більше п`яти осіб, чим порушив приписи Постанови КМУ за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусном SARS-CoV-2».
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Ціпле І. Ю., вказує на те, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, оскільки судового засідання фактично не було, тому право на захист ОСОБА_1 було порушено. При цьому, адвокат Ціпле І. Ю. вважає, що жодного правопорушення його підзахисний не вчиняв, тому не може нести адміністративну відповідальність. Апелянт стверджує, що пояснення ОСОБА_1 до уваги брати не можна, оскільки вони написані «під диктовку» працівника суду. Окрім цього, на думку апелянта, в оскаржуваній постанові зазначена неправдива інформація, оскільки ОСОБА_1 у судовому засіданні не був, вину не визнавав, і жодного щирого каяття, як про це вказано у постанові, не висловлював. Адвокат Ціпле І. Ю. вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, позаяк він складений з порушеннями вимог ст. ст. 251, 256 КУпАП : у документі відсутні відомості про свідків та їх пояснення, а пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не можна брати до уваги, адже такі написані «під диктовку» поліцейського. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Ціпле І. Ю., неявка яких, враховуючи положення ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Ціпле І. Ю., належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення від 22.11.2022, і від них не надходило жодних заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності. Водночас, враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 21.09.2021 (а. с. 28), 17.01.2022 (а. с. 29), 01.06.2022 (а. с. 31), тому, апеляційний суд, на підставі вищенаведеного вважає, що будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності вищевказаних осіб, не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, згідно з матеріалами справи, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №051352, відповідно до якого, 09.03.2021, о 09 год 20 хв, на 12 км автодороги Мукачево Рогатин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 перевозив більше п`яти осіб, чим порушив приписи Постанови КМУ за №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусном SARS-CoV-2». Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлено, копію йому вручено, що підтверджується його особистим підписом.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 09.03.2021 вранці він поїхав у м. Мукачево у справах, дорогою підібрав односельців, у салоні автомобіля ОСОБА_1 перевозив більше п`яти пасажирів (а. с. 2).
У суді першої інстанції у своїх письмових поясненнях від 15.04.2021 ОСОБА_1 вказав, що 09.03.2021 він їхав у м. Мукачево, разом з ним у салоні автомобіля перебувало ще восьмеро осіб, які є членами його родини. Факт зупинки транспортного засобу за кермом якого перебував ОСОБА_1 , останній не заперечує (а. с. 8).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Буряс М. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП; що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації вищевказаних документів, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3КУпАП.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Як убачається зі ст.29 цього ж Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України; рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації; у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
На підставі пп.11 пункту 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями: на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів (посадки та висадки) автомобільним, залізничним транспортом, крім транзитних перевезень та перевезень: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування дітей віком до 14 років.
Відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, з 08 березня 2021 року на території Закарпатської області встановлений «червоний" рівень епідемічної небезпеки та застосовано обмежувальні протиепідемічні заходи, передбачені для червоного рівня епідемічної небезпеки, відповідно до якого на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів (посадки та висадки) автомобільним, залізничним транспортом, крім транзитних перевезень та перевезень: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування дітей віком до 14 років.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у своїх поясненнях не заперечує той факт, що, будучи водієм автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , у день, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто тоді, коли на території Закарпатської області діяли обмежувальні протиепідеміологічні заходи, передбачені для «червоного» рівня епідемічної небезпеки, перевозив пасажирів у кількості восьмеро осіб, у кількості осіб, яка є недозволеною. Це підтверджується належними та достатніми доказами, які міститься у матеріалах справи.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені Постановою КМУ за №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусном SARS-CoV-2», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Апеляційний суд не визнає слушними доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП і вважає, що матеріали справи містять достатньо достовірних та належних доказів, які у своїй сукупності підтверджують, що сумнівів у правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення немає.
Посилаючись на зміст протоколу про адміністративне правопорушення адвокат Ціпле І. Ю. вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, позаяк він складений з порушеннями вимог ст. ст. 251, 256 КУпАП: у документі відсутні відомості про свідків та їх пояснення, а пояснення особи, яка притягується до адміністративного правопорушення не можна брати до уваги, адже такі написані «під диктовку» поліцейського. Ці доводи апеляційний суд визнає такими, що не впливають на висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП з огляду на таке.
Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних невідповідностей вимогам ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не містить. У процесуальному документі, окрім іншого, зазначені місце і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; інші відомості, які необхідні для вирішення справи. Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд бере до уваги те, що сукупність доказів, які є належними та достатніми, підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 у підтвердження вищевказаних доводів, зазначених у апеляційній скарзі, не надав жодних доказів, які свідчать про його невинуватість. Крім того, на момент оформлення протоколу ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зміст документу є правильним, жодних зауважень щодо відомостей, які зазначені у протоколі, він немає.
Також апеляційний суд бере до уваги зміст письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи. Так, ОСОБА_1 визнав факт порушення ним правил карантину, зокрема підтвердив, що на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 він здійснював перевезення пасажирів у кількості восьмеро осіб, при цьому водій зазначив, що це були його родичі. Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення було саме те, що у салоні автомобіля кількість пасажирів була більшою, ніж це передбачено карантинними правилами. Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що пояснення написані ОСОБА_1 під диктовку, оскільки жодних доказів на підтвердження цього, апелянтом не надано.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду не встановлено жодних фактів примусу чи незаконних методів з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1 , які би призвели до підписання протоколу на надання працівникам поліції письмових пояснень, якими він фактично визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд також вважає надуманими доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, оскільки судового засідання фактично не було, тому право на захист ОСОБА_1 було порушено. На підтвердження вищевказаного ні ОСОБА_1 , ні його захисником, не надано жодного доказу, який може ставити під сумніви законність та правильність висновків місцевого суду, викладених в оскаржуваній постанові.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому висновок місцевого суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є законним та обґрунтованим.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні передбаченому ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративному правопорушенні; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33- 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , та його захисник, адвокат Ціпле І. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Ціпле І. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН