ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1718/22 Справа № 205/7416/22 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Шклярука Д.С.

потерпілого ОСОБА_2

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Мартинової О.В. на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

відносно якої провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 519728, ОСОБА_1 обвинувачувалася у тому, що вона 13 жовтня 2022 року о 16 годині 30 хвилин, у АДРЕСА_1 , висловлювала образи на адресу ОСОБА_2 , вчинивши тим самим домашнє насильство психологічного характеру .

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року скасувати та винести нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_1 систематично висловлюються образи відносно ОСОБА_2 , які завдають шкоду психічному здоров`ю особи та спричиняють емоційну невпевненість.

Одночасно порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження. В обґрунтування своїх вимог у цій частині вказує, що у судовому засіданні проголошено лише резолютивну частину рішення, а копію повного тексту отримано 06.12.2022 року. Враховуючи, що необізнаність із мотивами суду перешкоджала складанню апеляційної скарги, вважає, що строк пропущено з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне з метою забезпечення потерпілому доступу до суду та права апеляційного оскарження його задовольнити, оскільки копію оскаржуваної постанови останній отримав лише 06.12.2022 року (а.с. 22), і необізнаність із мотивами суду об`єктивно унеможливлювала складання ним вмотивованої апеляційної скарги.

Згідно із ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході апеляційного перегляду справи не встановлено обставин, які б спростовували вказані висновки суду.

Так, положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно із положеннями процесуального закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, протокол, складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він хоча і містить викладення диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте істотні для кваліфікації обставини у ньому не встановлені, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Крім того, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що ОСОБА_1 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди його психічному здоров`ю, або такі наслідки були фактично спричинені, а її спілкування з потерпілим виходило за межі побутової сварки. Також відсутні докази систематичності таких дії з боку ОСОБА_1 , як на цьому наполягає потерпілий в апеляційній скарзі.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, яку саме шкоду завдано психічному здоров`ю потерпілого та у чому саме вони виразилась,

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання наслідків, а саме спричинення потерпілому емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдання шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом з тим матеріали справи не містять відомостей про спричинення діями ОСОБА_1 будь-яких наслідків для потерпілого, як не дає підстав для висновку про їх настання і зміст дослідженого судом відеозапису події.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про те, що дії ОСОБА_1 не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з яким суд апеляційної інстанції погоджується.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи та прийняв законне та обгрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно встановив відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Мартинової О.В. - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 , якою провадження по адміністративній справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця