Справа № 339/36/22 327
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянку України, непрацюючої, на утриманні двоє малолітніх дітей,
за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якій роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Зі змісту протоколу, який надійшов на розгляд суду, вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 08 листопада по 17 листопада 2021року та з 22 листопада по 08 грудня 2021 року в АДРЕСА_2 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у вищевказаний час дитина не відвідувала навчальний заклад без поважних причин.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона є одинокою матір"ю і сама виховує двох малолітніх дітей, в тому числі і дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається у 2 класі в Болехівського ліцею. Вказує, що так сталися обставина (в зв"язку з хворобою матері) вона змушена була виїхати в м.Дрогобич і там проживала разом з дітьми, тому дочка не відвідувала школу, але вона з нею займалася та самостійно наздоганяла навчальну програму. На даний час дочка відвідує школу без пропусків.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Разом з тим, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.
Суддя ж, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.
Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.
У відповідності до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
З пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №838996 від 06.01.2022 року з правовою кваліфікацією її дій за ч. 1 ст. 184 КУпАП, вбачається наступне: « ОСОБА_4 в період часу з 08 листопада по 17 листопада 2021року та з 22 листопада по 08 грудня 2021 року в АДРЕСА_2 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у вищевказаний час дитина не відвідувала навчальний заклад без поважних причин (а.п. 1).
До протоколу долучено:
-рапорт поліцейського, з якого вбачається, що учениця 2-В класу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пропустила навчальний заклад більше 10 днів з невідомих причин, а саме з 08 по 17 листопада 2021 року та з 22 листопада по 08 грудня 2021 року. Матір дитини на телефонні дзвінки від працівника навчального закладу не відповідає та про відсутність дитини в школі не повідомила (а.с.2).
- лист директора ліцею ОСОБА_5 від 08 грудня 2021 року, з якого вбачається, що він звернувся до міського голови з проханням вжити заходів впливу до батьків (опікунів) учениці ня 2-В класу їхньої школи ОСОБА_2 , яка не відвідує ліцей. (а.с.3).
В той час, вказана сукупність доказів по справі не доводить наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з наступним.
Так, частина 1 ст.184 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Однак, згідно ч.1 ст.32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Частиною 2 ст.6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.
Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є малолітньою оскільки їй виповнилося тільки 9 років.(а.с.5).
Тому, інспектором при складанні протоколу не були враховані положення ч.1 ст.184 КУпАП, яка взагалі не передбачає відповідальність батьків малолітніх осіб.
Окрім того, слід зазначити ,що диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто для застосування якої, необхідно звертатись до інших нормативних актів про відповідальність батьків за виховання дітей (Закон України «Про освіту», стаття 55. Права та обов`язки батьків здобувачів освіти; Закон України «Про охорону дитинства», стаття 12. Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини; Сімейний кодекс України, стаття 150. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, тощо), а тому, обов`язковим є зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, й пунктів відповідних норм, оскільки відсутність конкретної вказівки на це, не дозволяє точно встановити об`єктивну сторону правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності.
Так, питання належного виховання дітей, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків передбачене Законом України «Про охорону дитинства», яким визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон також передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них, а тому неналежне виховання малолітнього це правопорушення батьків і, як наслідок, настання відповідальності.
Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.
За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності.
Отже, посадовою особою, що складає протокол, повинно ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.
Проте, працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 знехтував вказаними вимогами закону, оскільки викладене ним формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретним, внаслідок того, що не містить в собі необхідні ознаки об`єктивної сторони, тобто не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП.
За відсутності відомостей щодо конкретних незаконних дій ОСОБА_1 у відповідності їх з діями, які викладені у диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, неможливо перевірити доводи ОСОБА_1 щодо фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення та встановити наявність або відсутність у її діях ознак інкримінованого їй правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому вст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.
Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, є порушенням права особи на захист.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Враховуючи наведені вищи приписи закону, вважаю, що матеріали справи не містять доказів неякісного виконання обов`язку ОСОБА_1 щодо виховання її малолітньої дитини ОСОБА_2 , а докази, надані на підтвердження її вини викликають розумні сумніви.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв"язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ч. 1ст. 184, ст. 247, 283, 284 КУпАП ,-
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.