Справа № 161/5675/22
Провадження № 3/161/2038/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 178 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Луцького міськрайонного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.178 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505690 від 29.04.2022 року вбачається, що 29.04.2022 року о 15:20 году м. Луцьку по вул. Привокзальній, 2, гр. ОСОБА_1 перебувала у п`яному вигляді у громадському місці та своєю поведінкою ображала людську гідність та мораль, що виражалась у перебуванні у неохайному одязі з неприємним запахом. Дане правопорушення вчинено втретє протягом року.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 178 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Статтею 280 КУпАП передбачені обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі: чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

За відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення особою адміністративного правопорушення, визнати особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 22.07.2019 року (справа №757/2757/16-а), що саме орган чи посадова особа, яка склала постанову чи протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язана довести його склад в діях особи щодо якої вони складені.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини(далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…,який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …»

Відповідно до ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1статті 7 КУпАП).

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини зазначив, що взяти судом на себе функції сторони обвинувачення, щодо самостійного відшукування докази винуватості особи, становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики Європейського суду з прав людини можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд.

У такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З положень ч. 1 ст. 251 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, матеріали справи відносно ОСОБА_1 , складені за ч.3 ст. 178 КУпАП, містять виключно протокол про адміністративне правопорушення, рапорт та довідку про повторність вчинення правопорушення.

Будь-які інші докази відсутні.

При цьому слід зазначити, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в момент складання протоколу не відбирались, свідки до складання протоколу про адміністративне правопорушення не залучались, технічна фіксація правопорушення відсутня.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 178 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, а також наявності події правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 178 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук