Провадження № 33/811/67/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суд м. Львова від 29 грудня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 01 листопада 2021 року близько 16 год. 00 хв. по АДРЕСА_1, у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без отримання на це ліцензії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суд м. Львова від 29 грудня 2021 року, постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, прийнята з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, в основу судового рішення покладені неналежні та недопустимі докази.

Наголошує, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не зміг реалізувати свої процесуальні права.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Повідомляє, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені не в повній мірі дані про час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, не зазначено точні обставини вчинення адміністративного правопорушення; не викладені дані, яким чином здійснено господарську діяльність; не долучено докази на підтвердження відсутності дозвільних документів на здійснення господарської діяльності (довідка з ДПІ про відсутність державної реєстрації господарської діяльності чи ліцензування певного виду господарської діяльності);не надано докази систематичності дій особи, у відношенні якої складено протокол та наявність мети - отримання прибутку; до протоколу не додано пояснень осіб які були свідками, які б підтверджували отримання грошових доходів саме за здійснення конкретної діяльності, не встановлено їх особи та не допитано щодо обставин правопорушення; у протоколі відсутнє посилання на відповідний нормативний акт, із зазначенням конкретної статті, яка вважається порушеною.

Вимоги закону щодо форми та змісту протоколу при складанні такого посадовими особами національної поліції України не були дотриманні.

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, щодо якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Стосовно строку на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суд м. Львова від 29 грудня 2021 року, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався, коли отримав копію рішення, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № № 697963 від 2 листопада 2021 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », без отримання на це ліцензії;

- поясненнях ОСОБА_1 від 2 листопада 2021 року ( а.с. 5), з яких вбачається, що ОСОБА_1 свою вину визнав, просив суворо не карати;

- рапорті ст. ДОП СДОП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області капітана поліції О. Іванюх ( а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю алкоголем в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (на прилавку стояли 5 пляшок коняку «Десна», 4 пляшки горілки Хортиця);

- витязі з реєстру платників єдиного податку (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 має право займатися підприємницькою діяльність передбаченою за кодом з КВЕД - 47.11, 47.19, 47.29.

Доводи апелянта, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на а.с. 9, 16, 19 знаходяться довідки про доставку смс повісток, окрім того на а.с. 5 знаходяться пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначав контактний номер телефону НОМЕР_1 , на даний номер телефону були доставлені смс повістки.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею Личаківського районного суд м. Львова ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У відповідності до ст. ст. 23, 33 КупАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини, що впливають на вид стягнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8 суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи дані особи-порушника ОСОБА_1 який, зокрема, визнав свою вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаявся, вчинив дане адміністративне правопорушення вперше, кількість товару є незначною, й те, що вчинене правопорушення не заподіяло істотної шкоди суспільним інтересам та державі, вважаю за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі за ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , а його апеляційна скарга - до задоволення частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за малозначністю та оголосити йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.