Житомирський апеляційний суд
Справа №282/352/21 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Дем`янчук Н.Д., Гонгало Н.В.,

захисника Кравчука В.І.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 04 січня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 ч.4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду, 20 березня 2021 року о 19 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 , на 201 км. автодороги Біла Церква - Кременець, керуючи автомобілем HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21063 державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім того, 20 березня 2021 року о 19 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 на 201 км. автодороги Біла Церква - Кременець, керуючи автомобілем HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п.2.10а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.122-4 КУпАП.

Крім того, 20 березня 2021 року гр. ОСОБА_1 , будучи причетний до ДТП, яка мала місце цього ж дня о 19 год. 40 хв. на 201 км. автодороги Біла Церква - Кременець, після залишення його місця вживав алкоголь, чим порушив п.2.10 Є Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову, якою закрити провадження по даній справі. При цьому, зазначає, що в суді давав наступні пояснення про те, що 20 березня 2021 року, орієнтовно о 18 годині 20 - 30 хвилин, керував автомобілем «Хонда акорд», д.н.з. НОМЕР_3 , і рухався по правій смузі автодороги Біла Церква - Кременець в напрямку міста Кременець з включеним дальнім світлом фар. Поруч його на передньому сидінні знаходився пасажир ОСОБА_2 . Видимість дороги була доброю, стан дороги - задовільний, суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки не перетинав. За декілька кілометрів від перехрестя з дорогою Гізівщина - Великі Деревині назустріч (в напрямку міста Біла Церква.) рухався невідомий йому автомобіль з увімкненим світлом фар, це був автомобіль ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_4 . яким керував водій ОСОБА_3 . Він не змінював напрямку руху і їхав по правій смузі дороги. Коли автомобіль під керуванням ОСОБА_3 наблизився, він переключив світло фар на ближнє світло, але під час розминки з його автомобілем, він несподівано для мене, у безпосередній близькості перед моїм автомобілем, перетнув лінію суцільної розмітки і виїхав на смугу для руху зустрічного транспорту. Тобто, водій ОСОБА_3 у безпосередній близькості перед його автомобілем виїхав на смугу по якій він рухався, внаслідок сталось зіткнення встановлених на наших автомобілях дзеркал заднього виду з лівої сторони. Хоч швидкість руху його автомобіля була в межах 90-95 км/год., але він після зіткнення автомобілів дзеркалами екстреного гальмування не застосовував оскільки відразу не збагнув що трапилось, зменшив швидкість, зупинився, побачив розбите дзеркало і вирішив наздогнати автомобіль з яким було зіткнення, бо останній на місці зіткнення не зупинився а продовжив рух. Коли він почав наближатись до автомобіля під керуванням ОСОБА_4 то останній зупинився на узбіччі дороги і з його автомобіля, окрім водія, вийшли дві жінки і один чоловік. Він зупинився біля них і запитав, хто заплатить за розбите в «Хонді» дзеркало? Була відповідь, що ні в кого ніяких претензій немає і не може бути бо всі живі і здорові. Що пошкодження автомобілів незначні. Він також побачив, що на автомобілі ВАЗ також розбите дзеркало тому вирішив припинити заявляти до водія свої претензії. Більше того, заяви ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про відсутність у них претензій давали підстави для висновку, що конфлікт між нами вичерпаний, тому з пасажиром ОСОБА_2 поїхав в село В.Деревині Любарського району в якому у своїх знайомих вечеряли бо нікуди більше не збирався їхати. Після 21 години, можливо хвилин 15-25 на десяту вечора, точного часу сказати не можу, вийов на вулицю, в цей час біля нього зупинився автомобіль з якого вийшли два працівники поліції і погрожуючи наручниками сказали, що він повинен їхати з ними до Любарського відділення поліції, де застав водія ОСОБА_3 і пасажирів. В його присутності поліцейський включив відеокамеру і сказав, що ми повинні давати пояснення, один з поліцейських, навіть в голос диктував окремі речення для пасажирів і водія ОСОБА_7 текст речень, зокрема, щоб писали, що зіткнення автомобілів сталось на смузі руху по якій рухавсь автомобіль під керуванням ОСОБА_7 .

Наголошує, що ніхто місця зіткнення транспортних засобів не зафіксовував, а прибулі працівники поліції навіть не намагались встановити місце ДТП та місце зупинки автомобіля ОСОБА_3 , завідомо безпідставно в протоколі і схемі місце як ДТП назвали місце зупинки. Тобто, факт внесення до офіційних процесуальних документів недостовірні відомостей про місце ДТП є безперечним доказом про його підроблення. З метою встановлення фактичного місця ДТП суддя суду першої інстанції задовільнив клопотання адвоката Кравчука В. І. про призначення авто технічної експертизи, але експерт у своєму висновку вказав, що не може дати відповідь на це питання через відсутність відомостей про слідову інформацію. Тобто, в матеріалах справи немає жодного доказу який би свідчив про зіткнення на смузі руху по якій рухавсь автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , а суд на підставі підроблених документів визнав його винним, що він не вибрав безпечного докового інтервалу, внаслідок чого сталось зіткнення автомобілів, при цьому не врахувавши зазначений висновок експерта. При цьому, хоча навіть на даний час місце ДТП не встановлене, до часу приїзду працівників поліції ніхто з учасників ДТП на місці ДТП не був.

Вважає, що ОСОБА_3 будучи засліпленим, відповідно до вимог передбачених п.п. «а», «б», «в» «є» 2.10 ПДР України повинен був негайно зупинитись, включити аварійну сигналізацію, не переміщати свій автомобіль, залишатися на місці, не переміщати свій транспортний засіб, вжити заходи для збереження слідової інформації, але працівники поліції жодного порушення в його діях не побачили хоч він не зупинився, не включав аварійну світлову сигналізацію, не залишився на місці, не забезпечив збереження слідової інформації, перемістив свій транспортний засіб.

Наголошує, що в матеріалах справи немає жодного доказу який би свідчив, що зіткнення автомобілів сталось на смузі по якій рухавсь автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , а протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно нього - ОСОБА_1 .

Звертає увагу, на те що суд не дав критичної оцінки схемі місця ДТІІ з завідомо протиправно внесеними до неї недостовірних відомостей. Крім того, безпідставно відмовив в допиті в якості свідка працівника поліції ОСОБА_9 з приводу внесення до офіційних документів недостовірних відомостей, суд це клопотання відхилив, а в мотивувальній частині постанови вказав, що клопотань про допит свідків не заявляли.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кравчука В.І. в підтримку своїх апеляційних вимог, вивчивши апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував фактичні обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_10 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, фактичних її обставинах.

Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оцінюючи докази при перегляді справи в їх сукупності, зокрема, пояснення ОСОБА_1 (в суді першої та апеляційної інстанції), інформацію протоколу серії БД №395834 від 20.03.2021 (а.с.32), схему місця ДТП, яка сталася 20.09.2021 року о 19 год 40 хв на 201 км. автодороги Біла Церква - Кременець, (а.с.33), пояснення свідків, зокрема ОСОБА_3 водія автомобіля ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_2 , апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібраними у справі доказами належно не можна довести факт вчинення ДТП 20.09.2021 року о 19 год 40 хв на 201 км. автодороги Біла Церква Кременець, саме за винності ОСОБА_1 . Матеріалами справи винність ОСОБА_1 у вчиненні цього ДТП довести неможливо. Провадження в справі в цій частині (ст.124 КУпАП) підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Разом з цим, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 130 ч.4 КУпАП є повністю доведеною відповідними матеріалами справи. Зокрема, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №395836, БД №395835,; роздруківкою з приладу DRAGER Alcotest 6810 №2726 від 20.03.2021 року згідно якого за результатами огляду ОСОБА_1 встановлено факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння (1,28 % проміле), відеозаписом з боді камери, на якому останній підтверджує факт залишення місця ДТП та вживання після цього алкоголю, а також поясненнями самого ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції, який не заперечував факт своєї причетності до ДТП, залишення її місця до приїзду працівників поліції та вживання алкоголю після неї.

Аналізуючи наявні в справі докази винуватості, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є достовірними, не містять суперечностей, підтверджують обставини встановлені в протоколах про адміністративні правопорушення, а тому є належними та допустимими доказами в справі.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апеляційному суду не надано.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 в цій частині були предметом ретельної перевірки в суді першої інстанції, з викладеними з цього приводу в оскарженій постанові висновками погоджується і апеляційний суд.

В ході розгляду справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, на підставі яких зробив належний висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.ст.124-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, дії ОСОБА_1 за ст.ст.124-4, ч.4 ст.130 КУпАП кваліфіковано правильно.

Апеляційні доводи останнього щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 130 ч.4 КУпАП є безпідставними.

Отже, істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. Оскаржена постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Любарського районного суду Житомирської області від 04 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун