Номер провадження 3-зв/754/4/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2022 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Колегаєва С.В., при секретарі Ткаченко В.В., за участю адвоката Швачко О.В., розглянувши заяву адвоката Швачко О.В. про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Сенюти Вероніки Олександрівни,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Сенюту Вероніку Олександрівну.

15.12.2022 року до суду надійшла заява адвоката Швачко О.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Сенюти В.О. від розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , посилаючись на те, 14 грудня 2022 року суддею Сенютою В.О. при розгляді адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 не проводилось повне фіксування технічними засобами судового процесу, незважаючи на подане адвокатом клопотання від 21.11.2022 року про повне фіксування технічними засобами судового процесу. Такі дії судді заявник вважає упередженим ставленням при розгляді справи, що у свою чергу, може потягнути за собою накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення без законних на те підстав.

В судовому засіданні адвокат Швачко О.В. вимоги заяви підтримав та просив задовольнити заяву про відвід судді Сенюти В.О. від розгляду даного адміністративного матеріалу.

Вислухавши думку адвоката Швачко О.В., дослідивши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши аудіозапис доданий до матеріалів заяви, суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом визначені і у статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно зі статтею 221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 130 цього Кодексу.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ураховуючи викладене, а також вимоги статті 9 Конституції України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суд вважає, розгляд заяви про відвід (самовідвід) судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, незважаючи на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Оскільки діючим КУпАП не передбачено норм щодо відводу чи самовідводу судді, суд вбачає підстави для застосування аналогії права, а саме норм Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 75 цього Кодексу встановлений перелік підстав для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Серед таких підстав законодавець зазначає, зокрема, особисту заінтересованість вказаних осіб або їх близьких родичів чи членів сім`ї в результатах провадження або існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас з описаних у заяві про відвід обставин не вбачається заінтересованості, необ`єктивності або упередженості судді Сенюти В.О., а доводи адвоката Швачка О.В., про упередженість судді Сенюти В.О. не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду заяви про відвід та не можуть бути підставою для відводу.

Керуючись статтями 9, 55 Конституції України, статями 2, 7, 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтями 1, 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», статтями 75, 80, 81 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Швачка Олексія Вікторовича про відвід судді Сенюти Вероніки Олександрівни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Колегаєва