Провадження № 3/638/341/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Невеніцина Є.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Демури І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Тунісу, який є студентом ХМАПО, неодружений, дітей не має, не є особою з інвалідністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

08 грудня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 302010 від 01.12.2021, 05.11.2021 о 21 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Nexia номерний знак НОМЕР_1 по вул. Клочківська, 104А у м. Харкові, не надав переваги в русі автомобілю «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_2 , який завершував проїзд перехрестя, внаслідок чого відбулось зіткнення, від якого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 16.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 05.11.2021 він керував автомобілем Daewoo Nexia, зупинився у середній смузі руху перед перехрестям на червоний сигнал світлофору. Продовжив рух через 2 секунди, коли загорівся зелений сигнал світлофору. Справа від нього на перехресті стояв джип Лексус, який поїхав першим та пересік його смугу, повернувши ліворуч. Перетинаючи перехрестя зі швидкістю біля 30 км/год, ОСОБА_1 відчув удар зліва, від чого його автомобіль відкинуло на 2 метри. Через перехрестя він їхав прямо, не маневрував, перехрестя було вільне, автомобіль потерпілої був відсутній, коли ОСОБА_1 перетинав перехрестя.

Додатково пояснив, що на перехресті, де трапилося ДТП, організація проїзду здійснюється наступним чином: спочатку вмикається додаткова секція світлофору (стрілка) для повороту ліворуч, а тільки через 3 секунди вмикається зелений сигнал для автомобілів, що рухаються прямо. Таким чином, він виїхав на перехрестя приблизно через 5 секунд після того, як для учасників, що рухалися по перпендикулярній дорозі, горів забороняючий сигнал світлофору. Вважає, що ОСОБА_2 виїхала на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора та у його діях відсутні порушення ПДР України.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 05.11.2021 вона рухалися на автомобілі Фольцваген Тігуан по вул. Клочківській, зайняла крайню ліву смугу перед узвізом Клочківським, щоб здійснити поворот ліворуч. Стояла на перехресті, після того як увімкнувся дозволяючий сигнал світлофору почала рух, пропустила зустрічний транпорт та відчула сильний поштовх в бік свого автомобіля. Удар прийшовся в переднє праве крило її автомобіля. Зазначила, що автомобіль Дєу під керування ОСОБА_1 об`їжджав інший автомобіль, рухався зі значною швидкістю та здійснив зіткнення з автомобілем під її керуванням.

Представник потерпілої підтримав позицію ОСОБА_2 , вважав вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведеною.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал та надані докази, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Пунктом 16.5 ПДР України передбачено, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Відповідно до диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №302010 від 01 грудня 2021 року, схема місця ДТП від 05.11.2021 року, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її пояснення в судовому засіданні, рапорт інспектора УПП в Харківській області ДПП Сасовського Д., не доводять беззаперечно та поза розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 п. 16.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №302010 від 01.12.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 .

Суд зазначає що протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі, але не може бути єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності доказів, якими підтверджуються обставини, викладені у протоколі.

На підтвердження викладених у протоколі обставин до справи долучено схему місця ДТП від 05.11.2021 року та письмові пояснення ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 надала в судовому засіданні вищевказані пояснення, які є аналогічними її письмовим поясненням. Вказані пояснення потерпілої суд оцінює критично у зв`язку з наступним.

Зі схеми місця ДТП від 05.11.2021 вбачається, що автомобіль Daewoo Nexia отримав механічні пошкодження, а саме: пошкодження задньої лівої двері, заднього лівого крила, пошкодження ЛФП задньої лівої двері та заднього лівого крила; автомобіль Volkswagen Tiguan пошкодження переднього правого крила, переднього бамперу справа, пошкодження правої блокфари, пошкодження ЛФП переднього бамперу справа та переднього правого крила.

ОСОБА_1 надані фотографії, з яких вбачаються вищенаведені механічні пошкодження автомобілів Daewoo Nexia, Volkswagen Tiguan. Потерпіла в судовому засіданні підтвердила відповідність фотографій транспортним засобам учасників ДТП та механічних пошкоджень, що були завдані автомобілям.

Аналізуючи характер механічних пошкоджень транспортних засобів, суд дійшов висновку, що зіткнення відбулося між передньою правою частиною автомобіля Volkswagen Tiguan та задньою лівою частиною автомобіля Daewoo Nexia, що свідчить про неспроможність пояснень потерпілої ОСОБА_2 про те, що саме водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Nexia, вдарив її автомобіль.

Клопотань про призначення відповідних судових експертиз для встановлення механізму отримання транспортними засобами механічних пошкоджень, траєкторії руху автомобілів при цьому, учасники розгляду не заявили.

Також, судом досліджено відео, фотографію, що надані ОСОБА_1 , з місця ДТП (перехрестя вул. Клочківська, 104а), з яких вбачається, що організація проїзду здійснюється світлофорними об`єктами, які працюють наступним чином: спочатку вмикається додаткова секція світлофору (стрілка) для повороту ліворуч, після цього через 3 секунди вмикається зелений сигнал для автомобілів, що рухаються прямо.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він виїхав на перехрестя приблизно через 5 секунд після того, як для учасників, що рухалися по перехресній дорозі, горів забороняючий сигнал світлофору, суд вважає обгрунтованими, логічними та такими, що відповідають вищенаведеним відео- та фотоматеріалам. Пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що коли він виїхав на перехрестя, на ньому не було транспортних засобів, що завершували його проїзд, узгоджується з його ж поясненням про те, що автомобіль позашляховик Лексус перетнув йому дорогу та повернув ліворуч, саме у бік, де, за версією потерпілої стояв її автомобіль, очікуючи проїзд зустрічного транспорту. При цьому, потерпіла зазначила, що не бачила вказаний автомобіль Лексус, що може свідчити про те, що він проїхав до того, як ОСОБА_2 виїхала на перехрестя.

Таким чином, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №302010 від 01.12.2021 року не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Доказів на спростування доводів ОСОБА_1 , які б беззаперечно та поза розумним сумнівом доводили вчинення останнім даного правопорушення, зокрема даних відеозапису, показання свідків, матеріали справи не містять. Клопотань про виклик в судове засідання певних осіб для їх допиту у якості свідків учасники розгляді також не заявляли.

Суд не враховує долучену до протоколу схему місця ДТП від 05.11.2021 року, оскільки вона не містить даних щодо початку, траєкторії руху на перехресті учасниками ДТП, а також роботу світлофорних об`єктів для кожного з водіїв та жодним чином не доводить порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.5 ПДР України, що є предметом розгляду даної справи.

Суд наголошує, що не вправі самостійно збирати докази, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність порушень ОСОБА_1 вимог п. 16.5 ПДР України та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 124, 247, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Є.В. Невеніцин