Справа № 529/920/22
Провадження № 3/529/449/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

18.08.2022 близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_1 по вул.Чернишевського смт.Диканька, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду склав 2,39 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

У судове засідання правопорушник неодноразово викликався, але жодного разу не з`явився. При цьому, суд надсилав судову повістку-повідомлення про виклик в судове засідання на адресу, яку ОСОБА_1 вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, проте двічі судова повістка-повідомлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, суд виконав передбачений статтею 277-2 КУпАП обов`язок з приводу повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.06.2021 в справі № 2-6236/11 (провадження № 61-6596ск20).

Також слід зазначити, якщо судова повістка-повідомлення направлена судом за належною адресою і її повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, дату судового засідання тощо.

Таким чином, сам лише факт неотримання особою поштової кореспонденції, якою суд надсилав судову повістку-повідомлення про виклик в судове засідання за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її не отриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки у судове засідання, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою учасника судового провадження щодо отримання кореспонденції, який зазначив таку адресу для направлення кореспонденції при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Також слід зазначити, що інформація про день, час та місце розгляду даної справи завжди завчасно розміщується на офіційній сайті суду в розділі «Стан розгляду справ», інформація якого є відкритою та загальнодоступною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, ОСОБА_1 двічі повідомлявся про розгляд справи шляхом телефонограми, які ним прийняті та шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що незважаючи на всі, передбачені законом заходи, вжиті судом, для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час, день та місце судових засідань, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з`явився та не звертався до суду із запитом про рух даної справи про адміністративне правопорушення та її судовий розгляд.

Тому, беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, згідно з якою ч.1 ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, суд вважає за необхідне провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена, зокрема, адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступною сукупністю доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 243037 від 18.08.2022 відповідно до якого ОСОБА_1 в порушення п.2.9а ПДР України керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також у протоколі у графі «пояснення» ОСОБА_1 зазначив «згоден»;

- результатами спеціального технічного засобу ALKOTEST 6810, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 18.08.2022 о 21.27 год становив 2,39 проміле;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння у медичному закладі, де мається відмітка про відмову від проходження огляду у медичному закладі;

- відеозаписами із нагрудної бодікамери поліцейського від 18.08.2022, на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та проходження останнім огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результати огляду водієм не заперечувалися. Також, ОСОБА_1 підтвердив вживання в цей день алкогольних напоїв.

Працівниками поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Таким чином вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлено.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія № НОМЕР_2 від 05.03.2004.

Враховуючи вище викладене, дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, його винність у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, які не спростовані, тому приходжу до висновку про необхідність призначення йому адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. 33, 280, 283 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя: Л.Є. Петренко