Номер провадження: 33/813/48/22
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретарів судового засідання Пойзнер В.Є. та Подуст Т.П., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників Філіппової О.О. та Канікаєва Ю.О., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Канікаєва Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського райсуду м. Одеси від 05.11.2021 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про закриття провадження по адміністративній справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а також провадження у справі закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 03.10.2021 о 13 год., ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , словесно ображав, погрожував фізичною розправою до свого брата ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Канікаєв Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступні обставини:

- судом 1-ої інстанції не було встановлено дійсних обставин справи, відповідно до яких між ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існує конфлікт щодо продажу будинку, при цьому, його підзахисний будь-якої участі в конфлікті, що мав місце 03.10.2021 не приймав, нікого не ображав та не погрожував, що підтверджується поясненнями свідків-очевидців сварки, яких не було опитано поліцейськими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, натомість, ОСОБА_2 під час нібито вчинення домашнього насилля поліцейських не викликав, а лише 05.10.2021, зі спливу 2-х діб, пішов до поліції з відповідною заявою, при цьому, разом із ним надали письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також написали окремі заяви від себе того ж змісту;

- суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , відсутні докази його належного повідомлення про дату та час розгляду справи, натомість, в оскаржуваній постанові помилково, незважаючи на відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи, зазначено про те, що його підзахисний нібито вину в інкримінованому правопорушенні визнав;

- поза увагою суду залишилось те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків та понятих, а суд не може брати до уваги докази у вигляді пояснень інших мешканців будинку ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ), оскільки невідомо, чи були вказані особи присутніми під час зазначених у протоколі подій, по своїй суті пояснення містять лише факт існування конфлікту між ними та ОСОБА_1 , а не підтверджують вчинення насильства;

- суд не врахував того, що протокол про адміністративне правопорушення складений із пропуском встановленого ч. 2 ст. 254 КУпАП 24-годинного строку на його складення, оскільки подія сталась 03.10.2021, із заявою про вчинення правопорушення потерпілий звернувся до органів поліції 05.10.2021, а протокол стосовно ОСОБА_1 був складений 14.10.2021, тобто через 10 діб після самих подій;

- судом залишено поза увагою те, що законодавцем чітко визначено обов`язковість наслідків при вчиненні домашнього (психологічного) насилля психологічні страждання, обмеження волевиявлення особи, натомість, із заяви ОСОБА_2 , його письмових пояснень та самого протоколу не вбачається, які психологічні страждання йому були завдані, які наслідки настали або могли настати, чи відчував він себе у безпорадному стані.

Посилаючись на наведені обставини та дійшовши висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, захисник просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників Канікаєва Ю.О. та Філіппової О.О., які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти її задоволення, повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 цього Кодексу присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП надійшли до Київського райсуду м. Одеси 01.11.2021 та в цей же день були розподілені в провадження судді Літвінової І.А. (а.с. 11).

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів сповіщення будь-яким чином ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, який відбувся 05.11.2021, не зважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №506618 містяться анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адреса проживання та номер мобільного телефону (а.с. 1).

Водночас, апеляційний суд позбавлений об`єктивної можливості надати оцінку вказаній в оскаржуваній постанові обставині, що ОСОБА_1 до суду з`явився та провину у вчиненому визнав, оскільки фіксування судового засідання судом 1-ої інстанції за допомогою технічних засобів не здійснювалось, а жодних повідомлень про виклик ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із твердженнями сторони захисту про те, що судом були порушені вимоги вищезазначеної норми процесуального закону, оскільки розгляд справи 05.11.2021 відбувався за фактичної відсутності ОСОБА_1 , який не був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду.

Вказані дії суду з розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , участь якого в розгляді є обов`язковою, призвели до порушення його права на захист та до позбавлення його можливості реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП, що є істотним порушенням вимог закону.

Водночас, згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, закріпленому у ст. 62 Конституції України.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення та винуватості конкретної особи в його вчиненні покладається на адміністративний орган, в той час як особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Однак, суд 1-ої інстанції проігнорував вищезазначені норми закону та формально підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з огляду на таке.

Так, висновок суду 1-ої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні поставленого йому у провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП обґрунтований наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №506618 від 14.10.2021 (а.с. 1), рапортом, заявою ОСОБА_2 (а.с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 4) та іншими матеріалами.

Натомість, диспозиція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №506618 від 14.10.2021 (а.с. 1), ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно його брата ОСОБА_2 , що виразилось у словесних образах та погрозах фізичної розправи.

Натомість, в якості доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 матеріали справи містять аналогічні за своїм змістом пояснення самого потерпілого (а.с. 3) та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 4 та 6 відповідно), які пояснили, що 03.10.2021 о 13 год. ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою на адресу потерпілого.

Водночас, апеляційний суд зауважує на тому, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно існує конфлікт щодо продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вони сумісно проживають, проти чого потерпілий ОСОБА_2 не заперечував.

Окрім того, стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду були долучені письмові пояснення ОСОБА_1 , а також його співмешканців-очевидців подій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Так, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що 03.10.2021 до нього до дому за адресою: АДРЕСА_1 прийшли ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , при цьому, він в цей час перебував на дворі, із візитерами не контактував та ніяких розмов із ними не вів; співробітниками поліції під час складання протоколу не були допитані свідки-очевидці подій, зокрема, його мати ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7 .

Водночас, в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що між ним та його родичами існує тривалий побутовий конфлікт на ґрунті неможливості розподілу між ними житла та останні намагаються зробити його життя та життя його родини в будинку нестерпним.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_6 пояснив, що 03.10.2021 перебував весь день в себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , його квартира є другою частиною будинку, та протягом всього дня не чув зі сторони сусідів жодних криків або розмов на підвищених тонах.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_7 дружина ОСОБА_1 , пояснила, що 03.10.2021 була вдома, допомагала з ремонтом, в обідній час прийшли ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та пішли в кімнату своєї матері ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вийшли в коридор, зняли на відеокамеру телефону стіни та пішли з двору, при цьому, в цей час у дворі перебував її чоловік ОСОБА_1 та між ними й візитерами жодного діалогу не було, тим паче конфлікту; ОСОБА_2 знаходився ще деякий час у матері, після чого через декілька хвилин покинув будинок без слів та конфлікту.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_6 мати ОСОБА_1 , пояснила, що 03.10.2021 до неї в гості прийшли діти ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому, жодних розмов, провокацій, сварок між ними та ОСОБА_1 не було.

За таких обставин, зазначені вище наявні в матеріалах справи пояснення потерпілого та свідків апеляційний суд оцінює критично, зазначаючи про те, що зазначені особи є близькими родичами, які не заперечують факту наявності між ними конфліктної ситуації, а також суду апеляційної інстанції не було надано доказів того, що такі свідки були присутніми під час зазначених у протоколі дій.

В цьому контексті заслуговують також на увагу посилання сторони захисту на те, що потерпілий ОСОБА_2 під час нібито вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно нього 03.10.2021 співробітників поліції не викликав, так само як і свідки правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , натомість, лише 05.10.2021, тобто після спливу 2-х діб з моменту подій, потерпілий звернувся до ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. із заявою про погрози його життю та життю його рідним з боку його брата ОСОБА_1 (а.с. 2).

Зазначена обставина піддає обґрунтованому сумніву наявність факту вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 взагалі.

Окрім того, будь-яких належних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , зокрема, завдання будь-якої шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, матеріали справи не містять, а суперечливі пояснення двох протилежних сторін конфлікту не можуть бути прийняті в якості доказів інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

На додаток, апеляційний суд наголошує на тому, що постановою Київського райсуду м. Одеси від 22.11.2021 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення ним 03.10.2021 домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_3 було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (справа №947/33509/21). Зазначена постанова суду 1-ої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП матеріали справи не містять, що залишилось поза увагою суду 1-ої інстанції, на підставі чого не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Окрім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину та не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, неправильно оцінивши докази у справі, суд 1-ої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів його винуватості у матеріалах справи немає.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вони є обґрунтованими, оскільки підтверджуються повторним дослідженням доказів під час апеляційного перегляду справи.

Водночас, погоджуючись із доводами сторони захисту, апеляційний суд зауважує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складений із пропуском передбаченого вимогами ч. 2 ст. 254 КУпАП 24-годинного строку, оскільки сама подія сталась 03.10.2021, потерпілий ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів із заявою 05.10.2021, а протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 14.10.2021, проте зазначені допущені співробітниками поліції порушення вимог закону не є істотними та не мають вирішального значення для вирішення справи по суті.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

При цьому п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому постанова суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 251, 266, 268, 284. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Канікаєва Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського райсуду м. Одеси від 05.11.2021 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца