Справа №242/1630/22
Провадження №3/242/948/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н. О., розглянувши матеріал, що надійшов від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2022 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 111246 від 13 жовтня 2022 року громадянин ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював продаж спиртних напоїв домашнього виробництва самогон, громадянці ОСОБА_2 за ціною 150 (сто п`ятдесят) грн. за 0,5 л., чим порушив Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і алкогольних напоїв та тютюнових виробів», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Судом вжито всіх можливих заходів для забезпечення повідомлення особи, в тому числі шляхом направлення смс повідомлення за номером телефону.

Разом із тим, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Оскільки ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлявся судом, і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також не повідомлено суд про причини неявки, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд прийшов до висновку визнати причину неявки ОСОБА_3 не поважною і розглянув справу за його відсутністю на підставі наявних в справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, суд приходить до висновку, що провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП підлягає закриття, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).
За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 статті 164-16 КУпАП передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, установлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Стаття 3 ГК України передбачає, що господарською є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована, в тому числі, на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.
Відповідно до положень ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
У п.п.2, 4 постанови від 25.04.2003р. №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку. Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, є не тільки факт надання послуг, реалізації продукції, а систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.
На підтвердження факту вчинення правопорушення, суду, крім самого протоколу, надано рапорт поліцейського, протокол огляду та вилучення речей документів від 13.10.2022 року, відеозапис, письмові пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пояснення понятих, фотографії, протокол дослідження проб харчових продуктів від 14.10.2022 року, копія постанови ГАБІ № 060374 від 10.10.2022 року, копія постанови ГАБІ №№ 060352 від 11.10.2022 року.
В свою чергу, згідно до постанови ГАБІ № 060374 від 10.10.2022 року по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ст. 177 КУпАП вбачається, що 10.10.2022 року о 15 год 10 хв. громадянка ОСОБА_4 придбала в громадянина на ім`я ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 одну пляшку самогону ємністю 0,5 л. за 100 гривень, на підставі чого її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 60,00 гривень.
Згідно до постанови ГАБІ № 060352 від 11.10.2022 року по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 за ст. 177 КУпАП, вбачається що 11.10.2022 року о 15 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_6 придбав в громадянина на ім`я ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 одну пляшку самогону ємністю 0,5 л. за 100 гривень, на підставі чого було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.
Отже, постанова ГАБІ № 060374 від 10.10.2022 року та постанова ГАБІ № 060352 від 11.10.2022 року не може бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки вони містять відомості щодо придбання самогону у особи на ім`я ОСОБА_5 , а не стосовно особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, належних доказів, які б підтверджували систематичне зайняття ОСОБА_3 забороненими видами господарської діяльності ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надано не було. За таких обставин, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_3 займався забороненим видом господарської діяльності, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена належними і допустимими доказами.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 283, 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Хацько