П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.12.2022 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова- Мартинишин М.О., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої лікарем, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ст.173 Кодексу України про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

ДОП СДОП ВП ЛРУП №2 ГУНП у Л/о лейтенантом поліції Батіг Т.П. 01.12.2022 року склав протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №138815 про те, що ОСОБА_1 01.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. вчинила дрібне хуліганство стосовно голови ОСББ ОСОБА_2 , а саме: виражалась нецензурною лайкою, та вчинила порушення, передбачене ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді свою вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 173 КУпАП не визнала та вказала, що 01.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. біля будинку №13 по вул. Симоненка у м.Львові не вчиняла дії, які зазначені у даному протоколі. Зазначає, що вона є потерпілою від дій голови ОСББ ОСОБА_2 , про що можуть підвередити свідки у судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Вважає, що її вини у даному порушенні немає, тому просила закрити провадження відносно неї у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 01.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. біля будинку №13 по вул. Симоненка у м.Львові на його очах голова ОСББ ОСОБА_2 штовхала ОСОБА_1 , при цьому він не чув, що остання не виражалася нецензурною лайкою в сторону голови ОСББ ОСОБА_2 . Крім цього, зазначив, що голова ОСББ ОСОБА_2 не провадить збори та безпідставно нараховує мешканцям будинку завищені рахунки за комунальні послуги.

В судове засідання були допитані інші свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які дали аналогічні до пояснень свідка ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 в суд не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши представлені адміністративні матеріали, приходжу до висновку що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП слід закрити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 КУпАП до дрібного хуліганства відносять нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, передбачає наявність діяння нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Інкриміноване ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення діяння не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП, в протоколі не зазначено суть правопорушення, не зазначено в якому саме місці ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство.

А долучені письмові пояснення ОСОБА_6 від 25.11.2022 року суд не бере до уваги, оскільки дані пояснення не були надані у суді, дана особа не була приведена до присяги свідка та не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та така особа не була зазначена, як свідок у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_2 до суду не з`явилася, тому встановити факт адміністративного правопорушення на підставі наданих суду сукупності письмових доказів неможливо.

Натомість допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно з ст.384, 385 КК України та будучи приведеним до присяги, дали суду показання, що ОСОБА_1 не змінювала хуліганські дії в сторону голови ОСББ ОСОБА_2 .

Відтак, суддя критично оцінює протокол про адміністративне правопорушенняія Серія ВАВ №138815 від 01.12.2022 року, так як такий протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки відображає виключно суб`єктивні судження самого поліцейського.

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганства з вказаних обставин, матеріали справи не містять,

Отже, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки відсутні докази, що діями ОСОБА_1 порушувався громадський порядок.

Вищевказані докази суддя оцінює з урахуванням положення ст.252 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62Конституції України презумпції невинуватості.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення - це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 221, 247, 283,284 КУпАП -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.