ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/263/22 Справа № 177/720/21 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Курдюмова М.М. на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

в режимі відеоконференції:

захисника Курдюмова М.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року водій ОСОБА_1 17 травня 2021 року о 23.00 год. по вул. Шкільній біля буд. 8 в смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області керував автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, так і в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був пасажиром, ним керувала ОСОБА_3 , яка не має посвідчення водія. Вважає, що причина зупинки була суто формальною, а саме в автомобілі не працювала підсвітка номерного знаку, що не відповідало дійсності. Вказує, що ОСОБА_1 побоювався, що ОСОБА_3 притягнуть до кримінальної відповідальності, а транспортний засіб заберуть на штраф майданчик, тому погодився на вмовини поліцейських та вказав, що він керував транспортним засобом та випив 200 гр. горілки. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та його не відстороняли від керування. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу на позицію Верховного Суд у справі №537/2088/17, відповідно до якої сам факт визнання особою вини у порушенні вимог ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Зазначає, що на наявному відеозаписі відсутній сам факт порушення, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер; поясненнями ОСОБА_1 , наданими працівникам поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та працівниками поліції не було йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу та він не відмовлявся від проходження такого огляду, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом, знаходився біля нього, при цьому будь-яких інших осіб у транспортному засобі не було. Крім того, з вказаного відеозапису чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Також факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується письмовими поясненнями останнього, наданими власноручно працівникам поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту введення працівниками поліції ОСОБА_1 в оману, змушування надати неправдиві свідчення чи вмовин визнати свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відповідні доводи є необгрунтованими.

Що стосується тверджень захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення для проходження огляду у медичному закладі, слід зазначити, що положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, не передбачено складання направлення для проходження огляду у медичному закладі у випадку відмови особи від проходження такого огляду.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції з формальних підстав спростовуються як рапортом поліцейського, так і поясненнями самого ОСОБА_1 , наданих у суді першої інстанції, відповідно до яких останнього було зупинено згідно ст. 35 Закону України Про Національну поліцію за порушення вимог ПДР України, а саме з причин поганого освітлення номерного знаку. При цьому ОСОБА_1 у суді першої інстанції факт поганого освітлення номерного знаку транспортного засобу під його керуванням не заперечував.

Що ж стосується посилання на те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Курдюмова М.М. залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот