ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/9/22 Справа № 204/6839/21 Суддя у 1-й інстанції - Білик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Панібрата В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Дніпропетровську, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні 3 малолітніх дітей 14,10 та 4 років, працюючої юрисконсультом в ТОВ «Деймфрут», колишня посада - секретар судового засідання відділу забезпечення судового процесу судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Мотивуючи своє рішення районний суд зазначив, що ОСОБА_1 працюючи на посаді секретаря судового засідання відділу забезпечення судового процесу судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду, згідно з п,п. «в» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та суб`єктом декларування відповідно до ст.3 Закону. Працюючи на вказаній посаді, ОСОБА_1 набула обов`язку електронного декларування з 01.01.2017 року. ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування згідно п.п. «в» ч. 1 п.1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, а також, відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2020 рік за типом «щорічна», за адресою проживання: АДРЕСА_1 , - 01 квітня 2021 року о 21 год. 41 хв., тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації. Своїми діями вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови, як пропущений з поважних причин, оскільки лише 14.12.2021 року їй було вручено копію постанови та 16.12.2021 року нею було подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог щодо повного та всебічного розгляду справи, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. Визнаючи її винною за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставини справи, не навів жодного доказу на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про визнання її винуватою у вчиненні правопорушення.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до Наказів в період з 22.05.2018 року по 17.06.2021 року, вона не відновлювала свою діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави. На її думку, посада секретаря судового засідання не належить до посад із високим рівнем корупційних ризиків. визначених переліком затвердженим Національним Агентством з питань запобігання корупції. Своє зобов`язання, щодо подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, як за рік в якому вона виконувала функції секретаря судового засідання, нею було виконано шляхом подання відповідної декларації 28.03.2019 року.

На її думку, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, припинила виконання діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, на період такої відпустки, а тобто на період тимчасової втрати працездатності більш як 150 календарних днів, в зв`язку з чим, дана особа має зобов`язання після припинення діяльності подавати в установленому порядку декларацію за минулий рік.

Вважає, що таким чином, вона припинила виконання діяльності на посаді секретаря судового засідання з дня надання їй відпустки по догляду за дитиною віком до трьох років - 22 травня 2018р., відповідно до Наказу № 97-1 к від 21 травня 2021 р., яка була продовжена Наказом №37-1к від 22 лютого 2021 року. Зобов`язання після припинення діяльності подавати в установленому порядку декларацію за 2019 рік до 1 квітня нею виконано 29 травня 2020 року.

На її думку, висновок суду першої інстанції про те, що вона у період часу з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року не перебувала на лікарняному, та вказаний факт не можна визнати поважною причиною несвоєчасного подання декларації, є необґрунтованим, остільки вона знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною та у такому разі лікарняний не потрібний.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 в апеляційному суді просила апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, та закрити провадження за відсутності в її діях складу адміністративної відповідальності.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Перевіряючи доводи клопотання про поновлення строку, то апеляційний суд вважає, що він пропущений з поважної причини, оскільки вона лише 14.12.2021 року отримала копію оскаржуваної постанови, тому строк на оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

З матеріалів справи та змісту постанови вбачається, що цих вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення суд першої інстанції не дотримався. В порушення вимог ст. 245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи.

Насамперед апеляційний суд відзначає, що суддя місцевого суду в порушення ч.2 ст.283 КУпАП у мотивувальній частині постанови взагалі не виклав встановлене при розгляді справи формулювання правопорушення відносно ОСОБА_1 , визнаного місцевим судом доведеним. Натомість, суд першої інстанції мотивувальну частину постанови виклав, фактично переписавши зміст правопорушення, яке було інкриміновано останній при складенні щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказане порушення вимог ч.2 ст.283 КУпАП є безумовною підставою для скасування.

Крім того, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Районним судом зазначено, що ОСОБА_1 , працюючи секретарем судового засідання відділу забезпечення судового процесу палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду набула обов`язку електронного декларування з 01.01.2017 року.

З 22 травня 2018 року, відповідно до Наказу № 97-1 к від 21 травня 2021 року, перебувала у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років.

Згідно Наказу №37-1к від 22 лютого 2021 року надана відпустка по догляду за дитиною, була продовжена.

Будучи суб`єктом декларування, ОСОБА_1 , подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 202 року рік за типом щорічна, за адресою проживання: АДРЕСА_1 01 квітня 2021 року о 21 годині 41 хвилина.

З тим, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування в повній мірі погоджується апеляційний суд, остільки секретар судового засідання зазначеного відділу Дніпровського апеляційного суду, є державним службовцем та була зобов`язана до 01 квітня 2021 року, подати щорічну декларацію. Тому, відповідні доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі з цього приводу, є безпідставними.

В той же час, апеляційний суд зазначає, що районний суд, належним чином не з`ясував, визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, чи були наявними поважні причини, які унеможливлювали своєчасність подання ОСОБА_1 вказаної декларації.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 в апеляційному суді - несвоєчасне направлення декларації було викликане через її хворобу. Умислу на порушення вимог фінансового контролю вона не мала.

ОСОБА_1 надала суду відповідні медичні документи, які свідчать про те, що вона до 31.03.2021 року зверталась за медичною допомогою, у зв`язку з захворюванням, та їй було призначено медикаментозне лікування. Вказана обставина є поважною причиною, із-зі якої вона змогла відправити декларацію лише ввечері 01.04.2021 року.

А ні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а ні оскаржувана постанова суду, не містять достовірних доказів та відповідного обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Апеляційний суд вважає, що позиція ОСОБА_1 про відсутність в її діях умислу на порушення вимог фінансового контролю є неспростованою.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що у рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що постанову районного суду щодо ОСОБА_1 не можна визнати законною, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , - задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року відносно ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 172-6 КупАП,- скасувати.

На підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко