Справа № 489/1775/22
Провадження № 3/489/1260/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

07 липня 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко М.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з МРУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, відповідно до протоколу проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ №461646 від 16.06.2022, ОСОБА_1 інкримінується, що 16.06.2022 о13.00 год., за адресою: вул. Будівельників, 3-Б, здійснювала торгівлю з рук черешнею, в невстановленому для цього місці, чим порушила правила торгівлі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони зобов`язані цікавитися справами, учасниками яких вони є. Зокрема, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

При цьому особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відомо, що на розгляді Ленінського районного суду міста Миколаєва знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно неї, оскільки вона повідомлялася про розгляд справи за вказаним у протоколі, який підписаний особою без зауважень, номером телефону. У зв`язку з цим, особа, відносно якої складено протокол, яка обізнана про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї перебуває на розгляді в Ленінському районному суді міста Миколаєва, виходячи із практики ЄСПЛ зобов`язана вживати заходів для того, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, зокрема, отримати судову повістку та з`явитися до суду для розгляду вказаної справи.

При цьому відповідно до ст. 6 Конвенції із захисту прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення за ст. 160 КУпАП розглядається у триденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За такого, тривале зволікання судом з подальшим розглядом вказаної справи матиме наслідком порушення вимог ст. 6 Конвенції та ст. 277 КУпАП в частині розгляду справи впродовж розумного строку, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку про можливість та доцільність розгляду справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в інкримінованому їй правопорушенні до матеріалів справи додано рапорт поліцейського про виявлене, на його думку, правопорушення, а також фотозображення із невідомою жінкою та терезами. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, зокрема передбачені ст. 251, 252 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення інкримінованого особі правопорушення та її винуватість у вчиненому.

Відповідно до висновків Касаційного адміністративного суду, викладених у пунктах 52, 53 Постанови від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а (адміністративне провадження №К/9901/33786/18), вбачається, що «суд відхиляє доводи скаржника про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у вчиненні порушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень».

Оцінюючи зазначені вище докази, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Також рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки викладенні у ньому обставини не підтверджені жодними доказами (протоколами огляду та вилучення предметів торгівлі, показаннями свідків тощо). Крім того, не можуть бути доказами винуватості особи в інкримінованому їй порушенні наявні в матеріалах справи фотозображення, оскільки на вказаних фотозображеннях не зафіксовано, що зображена на них жінка дійсно здійснювала торгівлю, зокрема черешнею (про що вказано у протоколі), оскільки на фотозображеннях не зафіксовані будь-які предмети, торгівлю якими, на думку посадової особи, яка склала протокол, здійснювала ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують..

Оскільки провадження у справі підлягає закриттю без накладення адміністративного стягнення, тому відповідно до ст. 265 КУпАП вилучені під час складення протоколу речі підлягають поверненню володільцеві, у якого були вилучені.

Керуючись статтями 247, 252, 280, 283,291, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 160 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Електронні ваги «Олимп», вилучені 16.06.2022 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, повернути володільцю ОСОБА_1 .

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В.Гриненко