Номер провадження: 33/813/201/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Дубрянської Н.О., прокурора Богатир В.К., ОСОБА_1 , адвоката Дьогтєва С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 гривні 00 копійок.

Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді Командира військової частини НОМЕР_1, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону України, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 02.04.2021 року подав шляхом заповнення на офіційний веб-сайті декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. І ст. 172 -6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з підстав того, що він намагався відправити щорічну декларацію ще 31.03.2021 року, але не зміг цього зробити через технічні проблеми на сервері НАЗК. Як тільки ці проблеми зникли, 02.04.2021 року ОСОБА_1 подав декларацію, хоча строк для подання щорічної декларації минув. Однак, ОСОБА_1 посилається на те, що несвоєчасне подання декларації не є його провина з тих підстав, що відповідно до Порядку формування, ведення та оприлюднення інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого 10.06.2016 року (п. 3) саме на адміністратора Реєстру (НАЗК) покладений обов`язок забезпечити супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захист даних Реєстру, адміністратор Реєстру (НАЗК) відповідає за його функціонування, надання доступу до нього та обмін даними з іншими інформативними системами.

Крім того зазначив, що на дату розгляду адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене через сплив строку для його накладення.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, та винести нову, якою провадження у справі закрити провадження у справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч. 1 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді Командир військової частини НОМЕР_1, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону України, несвоєчасно, без поважних причин, а саме: 02.04.2021 року подав на офіційний веб-сайті декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, в період з 00:00 год. 01.01.2021 року до 00:00 год. 01.04.2021 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, лише 02.04.2021 року, тобто несвоєчасно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд, переглядаючи матеріали адміністративного провадження за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №983/2021 від 03 вересня 2021 року, ОСОБА_1 наказом командувача Військово-Морських Сил України №322 від 09.12.2020 року був призначений на посаду командира військової частини НОМЕР_1. Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 29 від 07.02.2020 року ОСОБА_1 присвоєно звання «капітан 2 рангу». Згідно з п. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання «капітан 2 рангу» відноситься до старшого офіцерського складу. З огляду на викладене, капітан 2 рангу ОСОБА_1 , як командир військової частини НОМЕР_1, є особою яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, а також наділений організаційно-розпорядчими функціями. Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада командира військової частини НОМЕР_1 капітана 2 рангу ОСОБА_1 віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на військову посадову особу Збройних Сил України.

Капітан 2 рангу ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2020 рік не пізніше 31.03.2021 року.

Згідно відповіді на запит ДСР НПУ за підписом керівника управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції А. Коовтуненко (вихідний №71-03/4127/20 від 06.02.2022), зазначено, що усі документи, які суб`єкт декларування подав до інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зберігаються в ІТС Реєстр й автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині ІЕС Реєстр відповідно до цього Порядку. Дата в публічній частині ІТС Реєстру відповідає фактичній даті подання. З інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» стало відомо, що капітан 2 рангу ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2020 рік 02.04.2021 року, тобто з порушенням встановленого терміну. В своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що із Законом України «Про запобігання корупції» він ознайомлений.

Апеляційний суд виходить із наступного.

Диспозиція ст. 172-6 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; при цьому, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно п.п. 1 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) і чинного час скоєння правопорушення (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, матеріали справи підтверджено, що ОСОБА_1 09.12.2020 року було призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_1, він був ознайомлений з положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Тобто, бувши суб`єктом декларування та обізнаним про вимоги антикорупційного законодавства, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, а саме 02.04.2021 року. року.

У зв`язку з чим, виходячи із досліджених доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись вказаними нормами національного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд повно та всебічно дослідив докази у справі, та надавши їм об`єктивну оцінку, вірно встановив обставини справи, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Факт несвоєчасної подачі без поважної причини декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, що і становить склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, під час апеляційного перегляду справи не спростовано ні самим ОСОБА_1 , а ні його захисником.

Однак, суд апеляційної інстанції при розгляді справи вважає за необхідне врахувати особу правопорушника та обставини правопорушення при накладанні на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що 31.03.2021 року, він намагався подати щорічну декларацію, але не зміг цього зробити через технічні проблеми на сервері НАЗК. Як тільки ці проблеми зникли, 02.04.2021 року ОСОБА_1 подав декларацію, хоча строк для подання щорічної декларації минув. Однак, ОСОБА_1 посилається на те, що несвоєчасне подання декларації не є його провина з тих підстав, що відповідно до Порядку формування, ведення та оприлюднення інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого 10.06.2016 року (п. 3) саме на адміністратора Реєстру (НАЗК) покладений обов`язок забезпечити супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захист даних Реєстру, адміністратор Реєстру (НАЗК) відповідає за його функціонування, надання доступу до нього та обмін даними з іншими інформативними системами.

Твердження ОСОБА_1 підтверджується відповіддю управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції №3921/55/114/03-2021 від 12.05.2021 року з якої вбачається, що він 31.01.2021 року о 21:49 год здійснив вхід у систему за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП), однак у подати декларацію вчасно не зміг з підстав помилки. 02.04.2021 року ОСОБА_1 знов увійшов у систему та о 1404 год зміг подати декларацію.

Тобто фактично факту приховання даних про доходи ОСОБА_1 не було, що на переконання суду апеляційної інстанції, суттєво знижують ступінь його вини.

Апеляційний суд також виходить з того, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, вчинене адміністративне правопорушення не становить суспільної небезпеки та не завдало збитків державним чи суспільним інтересам, водночас, подання декларації було здійснено з незначною затримкою лише на 6 днів.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Дана норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, і обмежитися усним зауваженням.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова судді в частині притягнення до адміністративної відповідальності - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати частково.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, обмежившись зробленим на його адресу усним зауваженням.

Мотивувальну частину постанови - викласти у відповідності до підстав і обґрунтувань цієї постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова