ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 Справа №607/2781/22

Провадження №3/607/1602/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого охоронцем готелю «Акант»,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №732986 від 27.01.2022, 20.01.2022 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї психологічного і фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , яку ображав і принижував, висловлювався нецензурними словами, штовхав і шарпав, застосовував фізичну силу, що не завдало болю чи тілесних ушкоджень, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Поряд із цим, згідно із записом у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 18.02.2022 о 09 год. 00 хв., про що свідчить особистий підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в протоколі про адміністративне правопорушення. Із заявою про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не звертався.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» від 14.10.2003 наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

За наведеного та враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно із п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному чи фізичному здоров`ю особи.

Таким чином, самі по собі, зокрема, образи, приниження, висловлювання нецензурними словами та застосування фізичної сили, яка не завдала болю чи тілесних ушкоджень не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №732986 від 27.01.2022 вбачається, що 20.01.2022 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї психологічного або фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , яку ображав та принижував, висловлювався нецензурними словами, штовхав, шарпав, застосовував фізичну силу, що не завдало болю чи тілесних ушкоджень, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті; особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Такі обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Втім, зі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №732986 від 27.01.2022 не вбачається даних чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали (могли завдати) шкоди психічному або фізичному здоров`ю особи.

При розгляді справи суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №732986 від 27.01.2022; електронний рапорт помічника чергового відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гамівки Н.Б. від 20.01.2022; заяву ОСОБА_2 від 20.01.2022; письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.01.2022; рапорт старшого ДОП СППП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гаврилюка В. від 27.01.2022; витяг з офіційного вебпорталу ВРУ щодо прийняття за основу проекту Закону України «Про внесення змін до КУпАП щодо посилення відповідальності за вчинення домашнього насильства та насильства за ознакою статі»; ксерокопію паспорта ОСОБА_1 .

Втім, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки не містять належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 20.01.2022 близько 00 год. 30 хв. домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, із долученої до протоколу заяви ОСОБА_2 від 20.01.2022, в якій викладено прохання не розглядати її звернення щодо нанесення її чоловіком ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а також письмових пояснень ОСОБА_2 від 20.01.2022 не вбачається доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 дій, які б кваліфікувались за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно рапорту помічника чергового відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гамівки Н.Б. від 20.01.2022, 20.01.2022 о 00 год. 59 хв. зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що 20.01.2022 о 00 год. 58 хв. за адресою АДРЕСА_1 , її чоловік поводиться неадекватно.

Згідно рапорту старшого ДОП СППП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гаврилюка В. від 27.01.2022, 20.01.2022 до чергової частини ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що її чоловік ОСОБА_1 за місцем спільного проживання вчинив щодо неї насильство психологічного характеру.

Втім, зазначені рапорти працівників поліції не можуть бути визнані належними доказами, якими встановлюється факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по даній справі, в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Натомість інші докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 дій, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №732986 від 27.01.2022, такі як пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, тощо, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, органом, що порушив провадження в справі, до матеріалів справи не долучено будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 20.01.2022 близько 00 год. 30 хв. вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини, а отже і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

При цьому, висловлювання нецензурними словами, образи та інші дії ОСОБА_1 відносно його дружини ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання чи можливості завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання такої шкоди чи можливість її завдання, в даному випадку, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 9, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

СуддяІ. М. Царук