Справа № 503/461/22
Провадження № 3/503/397/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби «Кодима» 2 Прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Подільського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 11- категорії віпс «Загнітків» впс «Кодима» 2-го Прикордонного загону,

за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 166443 від 07 травня 2022 року, того ж дня офіцерами ВВБ у складі: майора ОСОБА_2 та старшого лейтенанта ОСОБА_3 о 13 годині 00 хвилин на напрямку с. Загнітків (Україна) - с. Сонолівка (Республіка Молдова) в районі пп/зн 0245 було виявлено сліди даних тварин та в районі пп/зн 0250/03 виявлено ознаки порушення режиму державного кордону, а саме: доріжку слідів однієї особи на вихід та вхід без перетину лінії державного кордону з ознаками приховування, давність сліду до 7 (семи) діб, про які доповіді по лінії центру управління служби від прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у складі: солдата ОСОБА_4 , старшого лейтенанту ОСОБА_5 , старшого сержанту ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_8 «Перевірка ЛДКУ» здійснено з 06 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин, 07.05.2022 року в межах пп/зн 0259-0244 доповіді не надходило, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.172-18 КУпАП, вчинено в умовах воєнного стану.

Як зазначено вище, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.172-18 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно 07.05.2022 року виконував завдання по охороні державного кордону України та з цією метою здійснював моніторинг лінії Державного кордону України у місцях, де не може проїхати автомобіль прикордонної служби. В подальшому, після перевірки, його підібрав службовий автомобіль для подальшого несення служби. Однак, він зазначив, що виявлені офіцерами сліди не є слідами людини, а є слідами тварини (кабана). При чому, вони не мали ознаки «свіжих слідів тварини», а були старими, про які, згідно проведеного з ними Інструктажу, вони в складі «Прикордонний патруль» не повинні доповідати керівництву. Крім того, зазначив, що приналежність цих слідів саме людині жодним належним доказом у справі не підтверджується.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили обставини, про які повідомив ОСОБА_1 у своїх усних поясненнях, наданих ним в суді. Крім того, вони показали, що під час патрулювання лінії Державного кордону України бачили сліди, однак вважали їх «старими слідами тварини».

Покази вказаних свідків є аналогічними та послідовними, внаслідок чого сумніватись в їх правдивості та об`єктивності у суду підстав не має.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 цієї ж статті Кодексу обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто на осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Всупереч вимог вказаної норми КУпАП складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, не надано належної оцінки і не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, та не враховано його пояснення щодо відсутності умислу на вчинення даного порушення.

Зокрема, частина 2 ст.172-18 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція вказаної частини та статті є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо порядку несення прикордонної служби, вчинені в умовах особливого періоду. А тому у протоколі повинно бути зазначено, які порушення правил несення прикордонної служби були допущені особою та якими нормативними актами ці правила, які порушила особа, передбачені.

Організація несення служби прикордонними нарядами визначається Інструкцією про службу прикордонних нарядів ДПСУ затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 р. №1261.

Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні посилання на нормативно-правові чи підзаконні нормативно-правові акти, які передбачають конкретні правила щодо порядку несення прикордонної служби, вчинені в умовах особливого періоду, та які порушив ОСОБА_1 під час несення прикордонної служби.

Згідно ч.1 ст.256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

За змістом закону (КУпАП),розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Натомість, у матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП. А інкриміноване йому обвинувачення, за відсутності таких доказів, спростовується показами допитаних під час розгляду справи свідків.

Водночас, рапорт за підписом заступника начальника відділенні інспекторів прикордонної служби «Загнітків» відділу прикордонної служби «Кодима» лейтенант ОСОБА_9 від 07.05.2022 року (а.с.24), з якого вбачається, що виявлені сліди належать одній людині, із шириною сліду 6 см та його довжиною від паволовки до виволовки 30 см, та мають ознаки приховування, за відсутності інших належних та достовірних доказів, не можуть беззаперечно вказувати на їх приналежність саме людині.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, оскільки винуватість ОСОБА_1 не підтверджена матеріалами справи, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, не надано належної оцінки і не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, сам категорично заперечує свою винуватість у скоєному приймаючи до уваги, що обвинувачення не може бути висунуто на сумнівних доказах, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 62 Конституції України, статтями 7, 9, 245, 247, 251, 253, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу закрити, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О.Калашнікова