Справа № 489/11/22
Провадження № 3/489/441/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

22 лютого 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 298227 від 20.12.2021 ОСОБА_1 інкримінується, що 19.12.2021 о 15:15 год. в м. Миколаєві водій він керував транспортним засобом марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_2 , на вул. Електронна в районі вул. Першотравнева, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10.а ПДР України.

ОСОБА_1 при розгляді справи в суді свою вину в інкримінованому порушенні не визнав та пояснив, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди працював водієм в службі таксі та перевозив пасажира ОСОБА_2 . Підтвердив, що дійсно керував транспортним засобом, внаслідок чого сталося зіткнення з іншим автомобілем. Після дорожньо-транспортної пригоди він зупинився, щоб оглянути пошкодження, однак в цей час до його автомобіля підійшов інший водій ОСОБА_3 , який тримав в руках биту, погрожував йому та пасажиру, а також стукав рукою по склу автомобіля. В той час пасажир стала кричати, побоюючись за своє життя і здоров`я, й тому він, з метою уникнення агресивних дій з боку вказаного водія та недопущення заподіяння ним шкоди здоров`ю йому та пасажиру, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначив, що метою його залишення місця дорожньо-транспортної пригоди був не умисел на уникнення відповідальності за вчинену дорожньо-транспортну пригоду, а саме необхідність уникнення заподіяння шкоди життю та здоров`ю. Крім того, він не вважав себе винуватим у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, й тому не мав умислу приховуватися.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідка ОСОБА_2 , яка при розгляді справи в суді пояснила, що перебувала в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та в момент, коли вказаний автомобіль здійснював обгін іншого транспортного засобу та суміщався вправо, завершуючи маневр, вона почула звук контактування транспортних засобів дзеркалами заднього виду. Коли автомобіль, в якому вона рухалася, зупинився, то попереду них також зупинився автомобіль, з яким сталося зіткнення, звідти вийшов водій, тримаючи биту в руці, підійшов з нею до їхнього автомобіля, почав кричати, поводити себе агресивно та стукати кулаком по склу, тому вона, побоюючись за своє життя та здоров`я, почала кричати водієві ОСОБА_1 , щоб він їхав із вказаного місця, що останній і зробив; дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративні правопорушення; схему місця ДТП від 20.12.2021; пояснення потерпілого ОСОБА_3 ; пояснення ОСОБА_1 ), суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 2.10.а ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

При цьому, при розгляді справи в суді з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 встановлено, що після причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 одразу зупинив керований ним транспортний засіб, однак в подальшому залишив місце пригоди з метою уникнення заподіяння шкоди життю та здоров`ю своєму та пасажира ОСОБА_2 , яка могла бути заподіяна з боку іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, оскільки суддею встановлено, що водій ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці був змушений залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, з метою усунення небезпеки для життя та здоров`я свого та пасажира від дій агресивно налаштованого водія іншого транспортного засобу, тому в силу ст. 18 КУпАП дії водія ОСОБА_1 щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди були обумовлені крайньою необхідністю, що не утворює складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються наданими в судовому засідання поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності, а також не спростовує обставини залишення особою місця дорожньо-транспортної пригоди в умовах крайньої необхідності.

Керуючись статтями 247,252,265,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 122-4 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Гриненко