Справа № 577/2556/22
Провадження № 3/577/955/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2022 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , проходить службу на посаді механіка радіо-телефоніста в/ч НОМЕР_2, ІПН НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст.172-20 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022 року до Конотопського міськрайонного суду надійшла вищевказана адміністративна справа.

Згідно протоколу про військове адмінправопорушення серія КИС/К №158 від 02.08.2022 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

У цьому процесуальному документі фабула правопорушення викладена наступним чином.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду механіка радіо-телефоніста в/ч НОМЕР_2.

02.08.2022 року о 10 год. 30 хв. військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 в умовах особливого періоду перебував за адресою: АДРЕСА_3 у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП - виконання військовослужбовцем службових обов`язків в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину визнає (а.с.8).

У протоколі про адмінправопорушення маються пояснення ОСОБА_1 згідно яких 02.08.2022 за місцем проживання вживав алкогольні напої, святкував день ВДВ. Близько 12:00 год. його було доставлено до КНП КМР «Конотопська ЦРЛ» з метою проведення огляду на стан сп`яніння, стан якого підтверджений відповідним медичним висновком.

Дослідивши представлені докази суд дійшов такого висновку.

У ст. 65 Конституції України закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За положеннями частин 3, 9 ст. 1 Закону - військовий обов`язок включає, зокрема проходження військової служби, а щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії, одна із яких військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно ч. 6 ст. 2 Закону до видів військової служби, віднесені зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу, а ч.14 цієї статті регламентовано, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У частинах 1, 4 статті 24 Закону визначено, що початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації. Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У статті 1 Закону України «Про оборону України» наведене визначення основних термінів:

- особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З часу оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію в Україні, в Україні діє особливий період.

У ч.5 ст.10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу.

Відповідно до Розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вчинені за умов особливого періоду.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі № 463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251 і ст.280 КУпАП). При цьому суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст.279 КУпАП.

Необхідно зауважити, що порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою справи про адміністративне правопорушення (ст.ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

З огляду на вимоги ст.ст. 252, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення, оскільки в ньому зазначаються відомості, необхідні для вирішення справи.

У фабулі протоколу про військове адміністративне правопорушення КИС/К № 158 від 02.08.2022 року зазначено, що «02.08.2022 року о 10 год. 30 хв. військовослужбовець в/ч НОМЕР_2, ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду перебував за адресою: АДРЕСА_3 у стані алкогольного сп`яніння».

З урахуванням викладених у протоколі обставин та письмових пояснень, що маються у цьому процесуальному документі, вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання. При цьому у протоколі не зазначено, що вказана адреса є територією військової частини або у цей час ОСОБА_1 виконував, будь-які визначені законодавцем і наведені вище, обов`язки військової служби. На підтвердження таких фактів не надано і відповідних доказів.

Суд зауважує, що само по собі перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання, за відсутності наведених вище умов (знаходження на території військової частини та виконання обов`язків військової служби), не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: В. О. Кравченко