ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/28379/22

Провадження № 3/947/8208/22

08.12.2022 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААБ№361468 від 14.11.2022 року о 01:50 годин складеному інспектором роти № 4 взводу № 2 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області, 14.11.2022 року о 01:31 годині на вул.. Миколаївська дорога, 142 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керував автомобілем MG HS, порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» транспортний засіб був не зареєстрований, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законному порядку відмовився.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, свою вину не визнав, пояснив, що дійсно в зазначений день керував автомобілем MG HS був зупинений працівниками поліції, які з безпідставних причин почали звинувачувати, що він перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Надав суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001157 від 14.11.2022 року складеному о 04 годин 50 хвилин, КНП «ООМЦПЗ», відповідно до якого ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того надав довідку з Одеського обласного бюро судмедекспертизи відповідно до судово-токсилогічного дослідження в крові ОСОБА_1 станіном на 15.11.2022 року етиловий спирт не виявлений.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.

З матеріалів провадження вбачається, що 14.11.2021 року о 01 годині 50 хвилин, працівниками патрульної поліції у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні оглянутий відео запис долучений працівниками поліції з якого вбачається, що відео запис загальною тривалістю складає 1:57:06 годин. На відео записі о 0:00:32 ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що не вживав алкогольних напої дана подія триває до 0:02:38 після чого повторно повідомляє, що згоден пройти тест в медичному закладі, о 0:11:56 відбувається конфлікт між поліцейським та водієм ОСОБА_1 , після чого поліцейський повідомляє, що буде складений протокол про адміністративне правопорушення через відмову в проходженні медичного огляду.

В судовому засіданні досліджено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001157 від 14.11.2022 року складеному о 04 годин 50 хвилин, КНП «ООМЦПЗ», відповідно до якого ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, також довідку з Одеського обласного бюро судмедекспертизи відповідно до судово-токсилогічного дослідження в крові ОСОБА_1 станіном на 15.11.2022 року етиловий спирт не виявлений.

Крім того з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№361468 від 14.11.2022 року в графі «свідки чи потерпілі» не зазначено жодного свідка або понятого, які б могли підтвердити факт відмови від проходження в встановленому законному порядку медичного огляду на стан сп`яніння.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№361468 від 14.11.2022 року протокол складений о 01:50 годин, правопорушення зафіксовано о 01:31 годині, тобто протокол був складений через 19 хвилин, але згідно з відео записом який загальною тривалістю є 1:57:06 годин, факт складання протоколу через 19 хвилин зазначений працівниками поліції не відповідає дійсності, що підтверджує факт упередженості працівниками поліції.

У відповідності до ст. 266 КпАП України працівники поліції повинні відсторонити водія від подальшого керування транспортним засобом. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи водія ОСОБА_1 від керування не відсторонювали, транспортний засіб на арешт майданчик на доставлявся, керування автомобілем третій особі не передавалось.

Працівники поліції не вжили заходів щодо доставки ОСОБА_1 до медичного закладу з метою належного освідування на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, матеріали справи не містять письмового направлення ОСОБА_1 до медичного закладу.

Також в матеріалах справи відсутня відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КпАП України, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються - в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Єдиним документом, який затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 і який визначає порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння є Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку зазначено, що цей Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

Відповідно до п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з цим, процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 130 КпАП України, визначається також Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція №1452/753), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 7 Розділу 1 Інструкції №1452/753 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП.

Між тим, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, водій ОСОБА_1 на місці надавав пояснення, що алкогольні напої не вживав, медичний огляд повинен проводитись в медичному закладі шляхом забору крові, але працівники поліції відмовили, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом по справі, інших доказів на підтвердження фактів викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№361468 від 14.11.2022 року відсутній підпис водія ОСОБА_1 , працівником поліції формально внесені дані про відмову від підпису, однак в матеріалах справи відсутні підтвердження, що ОСОБА_1 відмовлявся від підпису, з даного факту в матеріалах справи відсутній рапорт працівника поліції або пояснення свідків або понятих, які б могли підтвердити даний факт.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд з наданих довідок вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного сп`яніння та етиловий спирт в крові не виявлений.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Войтов Г. В.