Житомирський апеляційний суд
Справа №289/216/22 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія ч. 1 ст . 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця, АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановив:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Це рішення в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до постанови, 22 січня 2022 року, о 23 год. 47 хв., гр. ОСОБА_1 , по вулиці Русанівська, м.Радомишль, керував транспортним засобом Peugeot 307, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 , не виконав вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вважає, що суд при винесенні постанови не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, належну оцінку доказам у справі не надав, розглянув справу формально, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення є неналежними доказами, оскільки складені з порушенням норм КУпАП та Інструкції.

У протоколах відсутні дані про підстави зупинення транспортного засобу та час такої вимоги.

Вказані проколи не відображають дійсної картини подій того вечора, оскільки в них не вказано, що складання протоколу та огляд транспортного засобу Peugeot 307, здійснювалося на подвір`ї його домогосподарства та із застосуванням працівниками поліції до нього неправомірних дій, які ними були вчинені на очах у моєї дружини та дитини.

Вказує, що за даним фактом, Коростишівською обласною прокуратурою, були внесені відомості до ЄРДР за № 0000060 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Крім того, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції висували пропозицію про проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №198862 від 23.01.2022 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №198806 від 23.01.2022 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 949312 від 23.01.2022 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , рапортом працівника поліції; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратору автомобіля.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованої не в автоматичному режимі серії БАА № 949312 від 23.01.2022 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, за те, що здійснював рух в темну пору доби транспортним засобом у якого не горів задній правий габаритний ліхтар. Зазначена постанова, в установленому законом порядку не оскаржена.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідала обстановці) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував механічним транспортним засобом та не зупинився на вимогу працівників поліції.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився, про що свідчать матеріали справи, а саме відеоматеріали, в яких зафіксовано чітку та зрозумілу вимогу працівників поліції та роз`яснено наслідки відмови, а також неодноразову відмову водія від проходження огляду на місці та у медичному закладі.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

З відеозаписів з відеореєстратора транспортного засобу працівників поліції слідує, що ОСОБА_1 керував, в темну пору доби, транспортним засобом, у якого не горів задній правий габаритний ліхтар. Працівниками поліції, у відповідності до п. 8.9 ПДР було застосовано до ОСОБА_1 вимогу про зупинку транспортного засобу застосуванням проблискових маячків червоного та синього кольору та спеціального звукового сигналу. На дану вимогу працівників поліції, водій транспортного засобу не реагував, намагався втекти, а після тривалого переслідування, звернув на неогороджене подвір`я та зачинився в транспортному засобі. В подальшому він вимогу працівників поліції «вийти з транспортного засобу» не виконав, поводив себе агресивно, після чого до нього були застосовані заходи примусу.

З цих відеоматеріалів також слідує, що ОСОБА_1 мав ознаки сп`яніння, йому роз`яснювались його права, необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, попереджався, що стосовно нього буде складено протокол у зв`язку з ухиленням від огляду, надавалась можливість дати пояснення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що за його заявою, відносно неправомірних дій працівників поліції, проводиться досудове розслідування за ст. 365 КК України, ніяким чином не впливає на правильність висновків суду про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у визначено Законом порядку.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що являється джерелом підвищеної небезпеки і це потенційно може завдати серйозної шкоди, а тому він як водій добровільно погодився взяти на себе додаткові зобов`язання та обмеження щодо своїх прав, в тому числі виконувати вимогу про зупинку, підкорятися вимозі працівників поліції вийти з транспортного засобу та надати документи, що надають право керувати ТЗ, не керувати ТЗ в стані сп`яніння та виконувати вимоги працівників поліції у проходженні медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, однак як засвідчують матеріали справи він ці вимоги свідомо ігнорував, а залишення працівниками поліції таких дій без реагування могло завдати серйозної шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_1 , яка полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 травня 2022 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук