Справа № 692/980/22
Провадження № 3/692/719/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр.ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 065400 від 06.11.2022р. гр. ОСОБА_1 , 05.11.2022р. о 23:30 год. в смт. Драбів по вул. Центральна, 105, керував автомобілем MERSEDES-BENZ E240, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КПН «Драбівська БЛ» ДСР та підтверджується висновком медичного закладу № 19 від 06.11.2022 (1,5%0), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 12.12.2022р. гр. ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому правопорушенні заперечував. Вказав, що 05.11.2022р. близько 23:30год., дійсно перебував у вказаному автомобілі, однак автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 . На панелі приладів спрацював індикатор поломки, тому автомобіль зупинився. В цей час прибули працівники поліції, які вимагали пройти огляд на стан сп`яніння. Він відмовився проходити огляд та вимагав надати докази свого керування, оскільки не розумів причини зупинки. Поліцейські його затримали та доставили до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, який ОСОБА_1 пройшов з результатом 1,5%0, а потім його доставили до службового приміщення для складення адміністративних матеріалів. Наголосив, що від проходження огляду відмовлявся, оскільки за кермом не перебував, висновок лікаря про огляд на визначення стану сп`яніння не підписував, оскільки з ним не згідний.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. підтримав правову позицію клієнта. Вказав, що надані матеріали не свідчать про керування автомобілем ОСОБА_1 та його зупинку працівниками поліції, а також на неправомірність дій працівників поліції. Клопотав про допит свідка ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 19.12.2022р. гр. ОСОБА_2 пояснив, що 05.11.2022р. близько 23 год., дійсно керував автомобілем ОСОБА_1 , який знаходився поряд на місці пасажира. На панелі приладів спрацював індикатор поломки, тому автомобіль зупинився. В цей час прибули працівники поліції, які встановивши власника автомобіля ОСОБА_1 звернулись до нього з вимогою про проходження огляду на стан сп`яніння. Під час цього між ОСОБА_1 та працівниками поліції виник конфлікт у зв`язку його відмовою від проходження огляду і ОСОБА_1 був затриманий. Також зазначив, що надавав усні пояснення працівникам поліції про обставини справи.

У судовому засіданні 19.12.2022р. захисник Брус С.М. вказав, що з наданих матеріалів не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його зупинки, належних доказів даних обставин не надано. Звернув увагу, що ОСОБА_1 телефонував на лінію 102 щодо його зупинки працівниками поліції. Зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду і працівники поліції повинні були скласти протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість вони перевищили свої службові повноваження, затримали ОСОБА_1 з застосуванням кайданок та примусово доставили його для проходження огляду до лікарні, де той був змушений пройти огляд на стан сп`яніння. Медичний висновок не підписано, оскільки ОСОБА_1 з його результатами не погодився, вважав даний висновок неналежним доказом. Вказав на відсутність доказів, що свідчать про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, визначеного ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, вказаних у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Просив закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні 19.12.2022р. гр. ОСОБА_1 пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення напис про згоду з протоколом вчинено не ним, він у протоколі не розписувався. Також пояснив, що окрім матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП під час описаних вище подій відносно нього інші матеріали не складались. Свою вину у скоєнні правопорушення, за обставин, вказаних у вищевказаному протоколі заперечував, просив закрити справу.

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справита оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного повного та об`єктивного їх дослідження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно сформованої в протоколі серії ОБ № 065440 від 06.11.2022р. гр. ОСОБА_1 , 05.11.2022р. о 23:30 год., в смт. Драбів по вул. Центральна, 105, керував автомобілем MERSEDES-BENZ E240, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КПН «Драбівська БЛ» ДСР та підтверджується висновком медичного закладу №19 від 06.11.2022 (1,5%0).

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 до матеріалів справи додані:

- рапорт поліцейського ПОГ СП Золотоніського РВП ГУНП Беренді С.В. від 06.11.2022р., згідно якого ним 05.11.2022р. близько 23:30 год. в смт. Драбів, вул. Центральна, за допомогою проблискових маячків було зупинено автомобіль Мерседес Бенс д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час перевірки документів водія було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, коли він вийшов з автомобіля, була порушена координація рухів, почервоніння обличчя, хитка хода. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або медичний огляд у Драбівській ЦРЛ. Після освідування на стан алкогольного сп`яніння у Драбівській ЦРЛ результат був позитивний - 1,5 %0. Після цього було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також було застосовано адміністративне затримання кайданки.

- копія протоколу АЗ № 040556 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 05.11.2022р., згідно якого ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення ВПД №1 Золотоніського РВП 05.11.2022р. о 23:48 год. у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, для складення адміністративного протоколу.

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 19 від 06.11.2022р., згідно якого ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «Драбівська БЛ» ДСР висновок: перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю 1,5 %0.

- оптичний диск з відеодоказами.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно з ч.ч. 2,5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 5 Р. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Дослідивши надані працівниками поліції відеозаписи на оптичному диску, долучені як докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 05.11.2022р.о 23:30 год., суд зазначає, що на диску наявні 4 відеофайли. Згідно даних першого відео файлу автомобіль працівників поліції рухається 05.11.2022р., о 23:30 год., по неосвітленій вулиці та, оминувши два автомобілі, зупиняється на узбіччі. Якість відеозображення не дає можливості встановити ідентифікаційні дані автомобілів, що оминалися: марку, модель, номер державної реєстрації та інші обставини.

Наступний відеофайл розпочинається з моменту спілкування з ОСОБА_1 , який знаходиться біля автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , що стоїть на узбіччі з ввімкненою аварійною сигналізацією та оточений поліцейськими автомобілями, та надає підтверджуючі особу документи. Після встановлення особи працівником поліції робиться зауваження про необхідність посадження на місце водія когось іншого (без уточнення обставин та особи) та пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той вимагає надати йому відеодокази його керування автомобілем в стані сп`яніння та повернути його посвідчення водія. Працівник поліції повідомляє, що надасть такі докази в суді. ОСОБА_3 з цим не погоджується. Подальше спілкування зводиться до вимог ОСОБА_1 до поліцейських надати йому матеріали відеодоказів та повернути посвідчення водія, які висловлюються в тому числі у грубій формі з застосуванням ненормативної лексики. Поліцейські відмовляються надати такі докази та повернути посвідчення водія та постійно запитують чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на визначення стану сп`яніння, на що той декілька разів відповідає чіткою відмовою. Також у процесі спілкування ОСОБА_1 неодноразово телефонує невідомим особам, з якими спілкується, описуючи дану ситуацію, а також телефонує на лінію 102 з повідомленням про його зупинку працівниками поліції. Окрім того, на відео вбачається присутність сторонніх осіб, зокрема особи, схожої на свідка ОСОБА_2 дані особи у спілкування ОСОБА_1 та працівників поліції не втручаються. В подальшому поліцейські зазначають про наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та вкотре пропонують пройти огляд, однак той припиняє з ними спілкування та сідає на місце водія припаркованого на узбіччі автомобіля. Працівники поліції оголошують про затримання ОСОБА_1 у зв`язку з скоєнням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та примусово вилучають його з автомобіля, одягають кайданки, на що останній голосно висловлює своє невдоволення. На цьому запис обривається.

Наступні два записи стосуються огляду ОСОБА_1 у медичному закладі та процедури складення протоколу про адміністративного правопорушення.

Таким чином досліджені відеозаписи не містять відомостей, які б достовірно підтверджували факт керування ОСОБА_4 автомобілем MERSEDES-BENZ E240, д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та його зупинку працівниками поліції.

При цьому суддя вважає, що працівники поліції допустилися помилки при фіксації правопорушення, оскільки ними не було належним чином зафіксовано обставини подій, що відбувались 05.11.2022р. о 23:30 год. в смт. Драбів по вул. Центральна, 105, та не зафіксували належними чином обставини скоєння правопорушення. Надані відеозаписи є фрагментарними та вчиненими з порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, оскільки не є безперервними та не дають чіткої відповіді на питання чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі серії ОБ № 065440 від 06.11.2022р. та чи був він зупинений працівниками поліції.

Суд не дає оцінку діям працівників поліції, оскільки це не є предметом розгляду даної справи, проте приймає до уваги той факт, що наданий на розгляд протокол складений саме за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння, висновок про такий стан зроблено саме після медичного огляду, який проведено після затримання ОСОБА_1 та примусового доставляння до лікувального закладу. З матеріалів відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Оскільки диспозиція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння, так і за передачу керування транспортним засобом особі в стані сп`яніння, а так само за відмову від проходження огляду. Таким чином є незрозумілим необхідність затримання ОСОБА_1 та доставляння його до лікувального закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, обґрунтування даних дій працівниками поліції не надано.

На наданих відеоматеріалах чітко вбачається присутність сторонніх осіб, проте такі особи не встановлені, їх письмові пояснення до матеріалів справи не долучені. Графи протоколу серії ОБ № 065440 від 06.11.2022р. щодо свідків чи потерпілих не заповнені, як не вказано, що такі особи відсутні.

Інших доказів вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема інших рапортів працівників поліції, пояснень свідків чи потерпілих та більш повного відеозапису надано не було.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки додані до матеріалів справи докази не дають відповіді на питання, чи здійснювалось ОСОБА_1 керування транспортним засобом, чи було працівниками поліції здійснено його зупинку та чи саме після такої зупинки працівниками поліції було зроблено пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Особа незважаючи на пропозицію поліцейських неодноразово відмовлялась від проходження будь-якого огляду, проте протокол про адміністративне правопорушення складено саме за керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння, і обставина керування таким засобом не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, тому суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ОБ № 065440 від 06.11.2022р., яким визначено межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - провадженням закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Драбівський районний суд.

Суддя Л.О. Левченко