Справа № 463/4814/22 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/811/1430/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Марчука Антона Михайловича на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2022 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника адвоката Марчука А.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 19 червня 2022 року о 23 год 30 хв на вул. Личаківській, 225, у м. Львові, керував транспортним засобом «MERCEDES-Benz E220», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується тестом №1176 - 0,26 % приладу Drager ARLM 6820 - ARHK 0121, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Марчук А.М. покликається на те, що провадження у справі здійснено не на основі додержання законності, всупереч вимогам ст. 245 КУпАП. Вважає, що місцевий суд не взяв до уваги того, що законодавством не встановлено кроку кількісного показника проміле в крові після позначки 0,2 проміле, тобто не встановлено, яким має бути числове значення після 0,2. Звертає увагу на те, що на відеозаписі події видно, що ОСОБА_1 не погодився з результатом алкотестеру, крім цього, його підпис у протоколі свідчить лише про те, що він ознайомлений із місцем розгляду справи, а не про те, що працівники поліції роз`яснили його права та обов`язки. Стверджує, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак, останній пройшов такий огляд, результат 0,08 проміле. Апелянт вважає, що суд першої інстанції з`ясовуючи обставини та оцінюючи зібрані в ході розгляду справи докази, помилково визнав їх такими, що безспірно знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, та такими, що не спростовані стороною захисту в ході судового розгляду.

Просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника адвоката Марчука А.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 234524 від 19 червня 2022 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; роздруківкою приладу Драгер, результат якого - 0,26 % проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів та відеозаписом події, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №234524 від 19 червня 2022 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому.

Крім того, в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що 19 червня 2022 року в обід випив пляшку пива.

При цьому, як вбачається із відеозапису події працівники поліції ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі для повторного огляду, якщо він не згідний з даним результатом Драгера, проте, останній відмовився.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується доводів адвоката щодо повторного проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння у КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», то апеляційний суд не приймає такі до уваги з наступних підстав.

Так, ст. 266 КУпАП визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Нормами КУпАП, чи вказаної Інструкції не передбачено процедури огляду щодо виявлення стану сп`яніння у медичному закладі, що не віднесений до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Відтак, результати огляду надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з медичного закладу, що не віднесений до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв не мають правового значення для справи.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності в Україні допустимого рівня алкоголю в крові, то такі апеляційний суд не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у видихаємому повітрі водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2‰. З огляду на наведене, порушень норм національного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку, перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції і в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Отже, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Марчуку А.М. в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно останнього залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Марчука А.М. - залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.