Справа № 302/1085/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
03.03.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , гр. України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 24.09.2021 приблизно об 11 год 25 хв по вул. О. Ігнатишина в смт Міжгір`я Закарпатської області, водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Mersedes-Benz E 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджується проведеним за допомогою газоаналізатору «Alcotest» оглядом 1,55 проміле, чим порушила вимоги, передбачені п. 2.9а Правил дорожнього руху України, та вчинила передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з указаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що строк на апеляційне оскарження нею пропущено з поважних причин, оскільки вона не отримувала будь-яких повісток про час та місце розгляду справи, а також копії оскаржуваної постанови, про наявність якої дізналася з Інтернету.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
З матеріалів справи убачається, що оскаржувана постанова винесена 30 листопада 2021 року, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 10 грудня 2021 року включно.
З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала 18.01.2022, тобто зі значним пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 30.11.2021.
Апеляційним судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подала апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 10.12.2021 включно).
Між тим, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 088954, а також те, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься Міжгірським районним судом Закарпатської області.
Як убачається з матеріалів справи, у судове засідання, яке відбулося 30.11.2021, ОСОБА_1 не з`явилася, хоча судом були здійснені всі необхідні заходи для належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить те, що повідомлення про час та місце розгляду справи надсилались ОСОБА_1 на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, інформація про час та місце розгляду справ міститься на офіційному веб-сайті «Судова влада».
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
При цьому, можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/ труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.11.2021 є день її проголошення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк ОСОБА_1 пропущено з поважних причин немає.
Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 не отримувала будь-яких повісток про час та місце розгляду справи, а також копії оскаржуваної постанови, про наявність якої дізналася з Інтернету, апеляційний суд із урахуванням того, що ОСОБА_1 , знаючи про те, що відносно неї у Міжгірському районному суді Закарпатської області розглядається справа про адміністративне правопорушення не з`явилася на судове засідання, хоча суд здійснив усі необхідні заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 , визнає такими, що в будь-якому разі не являються поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 30.11.2021 у встановлений законом строк. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 після винесення постанови від 30.11.2021 не мала можливості оскаржити постанову своєчасно чи звернутися за правовою допомогою до кваліфікованих осіб. На наявність таких відомостей не посилається і ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Визнаючи доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними причинами пропуску такого строку, апеляційний суд бере до уваги й те, що ОСОБА_1 не вказує на те, коли саме дізналася про наявність оскаржуваної постанови з Інтернету.
Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги те, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.01.2022 ОСОБА_1 повернуто подану нею апеляційну скаргу на постанову Міжгірського районного суду від 30.11.2021 з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак подаючи апеляційну скаргу повторно, ОСОБА_1 не посилається в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження на обставини, які перешкодили їй подати апеляційну скаргу вперше у встановлений законом строк чи у разі пропущення такого заявити відповідне клопотання про його поновлення.
При оцінці доводів клопотання, апеляційний суд бере до уваги й те, що незнання апелянтом закону не призводить до висновку про поважність причин пропущеного строку.
Той факт, що ОСОБА_1 , не з?явившись без поважних причин на розгляд справи, призначений на 30.11.2021 та відповідно й не виявивши бажання довідатись як про час та місце розгляду справи, так і про прийняте рішення за наслідками розгляду справи, не може бути взято до уваги у даному випадку, як наявність поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянткою обставини не перешкоджали реалізації її права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі сторона захисту не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд у порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили ОСОБА_1 можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку, що апелянткою не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 30.11.2021, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.
Тому, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню ОСОБА_1 як особі, що її подала.
Приймаючи рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які би підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати їй копію цієї постанови.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН