ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року смт. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н. Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Тернопільській області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП,

за ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №655/19-00-24-09, складеного начальником Підволочиського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС в Тернопільській області Яблонською В.М. від 29 вересня 2022 року, за результатами камеральної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 фізична особа-підприємець, допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку щодо своєчасності подання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2022 року (декларацію подано 29 серпня 2022 року, граничний термін подання 09 серпня 2022 року), чим порушено пп. 49.18.2 п. 49.19 ст. 49, п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, у відповідності до яких, звітність щодо нарахування сум доходу (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, було подано ним через електронний кабінет платника податків 20 липня 2022 року, з урахуванням даних, що граничний термін подання звіту 09 серпня 2022 року. Однак, при повторному вході в електронний кабінет виявив, що документ автоматизованою системою ДПС не було прийнято, у зв`язку з чим ним було надіслано звітність повторно. Просить врахувати, що його діями не було завдано значної шкоди суспільним інтересам та відсутністю умислу у вчиненні адміністративного правопорушення, просить звільнити його від відповідальності за малозначністю вчиненого ним діяння, провадження в справі закрити.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-4 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За наявності передбачених законом підстав, а також з огляду на дотримання судом вимог ст.38, 277 КУпАП та враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пп. 51.1, ст. 51 Податкового кодексу України, платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Відповідно до п.п. 49.18.2, п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, звітним періодом для подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску дорівнює календарному кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Форма податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум отриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Порядок) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556 із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України від 31.10.2018 р. № 863, від 26.05.2020 р. № 241, від 15.12.2020 р. № 773, від 19.08.2021 р. № 278.

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку Розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий Розрахунок за календарний рік не подається. Якщо останній день строку подання податкового розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Такий Розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку протягом звітного періоду.

Згідно п. 2 розділу II Порядку Розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент та незалежно від того чи виплачені платником єдиного внеску суми такого внеску фактично після їх нарахування до сплати протягом звітного періоду. Пункт 3 розділу II Порядку передбачає, що Розрахунок подається до контролюючих органів за основним місцем обліку.

Відповідальність за несвоєчасне подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку передбачена відповідно до пункту 119.1 статті 119 розділу II ПКУ з врахуванням строків давності, визначених статтею 102, підпунктом 52 -2 пункту 52 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX ПКУ, частиною 1 статті 163- 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07 грудня 1984 року № 8073-Х із змінами та доповненнями.

Пунктом 52 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" ПКУ встановлено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-4 КУпАП передбачена відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено довідкою ГУ ДПС у Тернопільській області ДПС України ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець.

Винуватість ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчиненні правопорушення доведена:

-протоколом про адміністративне правопорушення №655/19-00-24-09 від 29 вересня 2022 року, згідно якого при проведенні камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), встановлено, що ОСОБА_1 фізична особа-підприємець, допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку щодо своєчасності подання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2022 року (декларацію подано 29 серпня 2022 року, граничний термін подання 09 серпня 2022 року), чим порушено пп. 49.18.2 п. 49.19 ст. 49, п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

-актом про результати камеральної перевірки щодо своєчасності подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2022 року ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) №03215/19-00-24-09/ від 05 вересня 2022 р., у відповідності до якого, перевіркою встановлено порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 та пункту 51.1 статті 51 глави 2 розділу II, підпункту б) пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, п. 1 розділу II Порядку, а саме; несвоєчасне подання Розрахунку за 2 квартал 2022 р., граничний термін подання якого припадав на 09.08.2022 р. Розрахунок подано 29.08.2022 р.

-квитанцією №1 платника податків ОСОБА_1 , код форми документу F0500107 про надсилання звітності «податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2022 року» декларацію подано 20 липня 2022 року о 13год 12 хв, проте за результатами обробки автоматизованої системи документ не прийнято.

-квитанцією №2 платника податків ОСОБА_1 , код форми документу F0500107 про надсилання звітності «податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2022 року» декларацію подано 29 серпня 2022 року о 16 год 58хв.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, тобто Неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Крім того, при прийняті рішення суд враховує обставини, що пом`якшують відповідальність згідно зі ст. 34 КУпАП, зокрема: визнання своєї вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність, згідно зі ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22КУпАП закон не містить.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке хоча формально й містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.163-4 КУпАП , але внаслідок дій ОСОБА_1 не наступило негативних наслідків суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, а також враховуючи особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, за вказані дії, визнав свою вину, щиро розкаявся, враховуючи ступінь його вини, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, вважаю, що за своїми наслідками правопорушення є малозначним, у зв`язку із чим ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

На думку суду застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 7, 22, 23, 33, 163-4, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 285, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП та звільнити від відповідальності, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя-підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків