КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., при секретарі Руденко В.С., розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Шпаргалюка С.В., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1. 14 листопада 2021 року о 00 год. 30 хв. в м. Києві на вул. М. Грушевського, 9, керував автомобілем Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру АА-00206.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року по справі № 757/65545/21-п є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин події, які мають значення для вирішення справи, у зв`язку з чим висновки вказаної постанови щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи.

ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи взагалі не містять жодного доказу факту керування ним вказаним у постанові автомобілем у зазначений у протоколі та постанові час доби - о 00 годин 30 хвилин.

Це, окрім показань ОСОБА_1 , спростовується відеозаписом з доданого до матеріалів диску (файл ), який починається о 00 годин 22 хвилини, на якому ОСОБА_1 вже перебуває біля свого автомобіля, що розташований у нерухомому стані на паркувальному майданчику, навіть без габаритних сигналів, з вимкненим двигуном.

Обґрунтування суддею доведеності факту керування транспортним засобом тим, що про факт керування зазначено у протоколі і нібито ОСОБА_1 з цим погодився, є безпідставним, оскільки, безпосередньо у протоколі останній власноруч зазначив, що не згоден з протоколом та підтвердив це у судовому засіданні.

Окрім того, під час судового розгляду було безпідставно проігноровано, не досліджено та не надано правову оцінку порушенням, які були допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №218821 від 14 листопада 2021 року та невідповідності його змісту об`єктивним обставинам, а саме, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, працівниками поліції достовірно не встановлено час скоєння правопорушення, а зміст протоколу суперечить дійсним обставинам події та долученим відеозаписам.

Поліцейськими, в порушення вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП не роз`яснено ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Також, на думку апелянта, працівником поліції були порушені вимоги п.6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, згідно з якими лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, чого в дійсності не відбувалось.

Так, з відеозапису (файл , час 00:22:53-00:23:16) вбачається, що працівник поліції діючи навмисно, незаконно та упереджено, не роз`яснив ОСОБА_1 право на захист, чим позбавив його можливості скористатися правовою допомогою, після чого ввів в оману останнього, повідомивши неіснуючі положення Правил дорожнього руху України, а саме, «...відповідно до п. 2.5 ПДР України ... ОСОБА_1 має право/може відмовитися...». Після чого, працівник поліції запропонував пройти якусь перевірку, не конкретизуючи це огляд на стан сп`яніння на місці, чи огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 , будучи введений в оману, в свою чергу відмовився від такої перевірки, маючи на увазі огляд за допомогою алкотестеру Драгер.

При цьому, ОСОБА_1 неодноразово висловлював працівникам поліції бажання здати біоматеріал (сеча, кров) у відповідному закладі охорони здоров`я, на що отримав від них відповідь, що в законодавстві процедуру огляду на стан сп`яніння вже змінено та здавати сечу і кров не потрібно, а тому направляти його у заклад охорони здоров`я немає сенсу, чим також додатково ввели в оману водія (фрагмент відеозапису з цими подіями навмисно видалений працівниками поліції та не наданий до суду).

Протокол серії ААД № 218821 від 14 листопада 2021 року не містить даних про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Окрім того, відсутнє направлення водія ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння, що свідчить про те, що у встановлений законом спосіб водій не направлявся у заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також, суддею в порушення вимог ст. 252 КУпАП був прийнятий в якості доказів диск з трьома файлами відеозапису з бодікамери АА-00206, які жодним чином не відповідають критерію допустимості та належності, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи, не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом; містять суттєві переривання запису, є неповними і не створюють реальної картини щодо фіксації подій, які відбувалися.

Окрім того, ОСОБА_1 не було повідомлено у зв`язку з чим пропонується пройти огляд на стан сп`яніння, в проміжок часу з 00:25 до 00:38, відеозапис якого відсутній. При цьому відеозапис містить файли, які не мають безпосереднього відношення до справи файл , на якому зафіксована зупинка та перевірка іншого водія, наявність якого вказує на чітку мету поліцейських незаконно притягнути будь-кого з водіїв до відповідальності.

Також на відеозаписах час не співпадає з часом, зафіксованим в протоколі - час нібито керування транспортним засобом та час складання протоколу.

Матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено дані відеозаписи, а у протоколі зазначено лише номер, проте назва, модель технічного засобу та ідентифікуючі ознаки диску взагалі не зазначено, у супровідному листі УПП м. Києва будь-які дані про диск також відсутні, що не дає підстави використати надані відеозаписи як доказ.

Зазначені суттєві порушення були викладені у клопотанні захисника Шпаргалюка С.В., проте, незважаючи на це, суддя проігнорувала подане клопотання, не дослідила та не ознайомилась з ним, не перевірила викладені у ньому порушення.

Окрім цього, суддею було безпідставно відмовлено у клопотанні захисника щодо виклику чотирьох свідків, які безпосередньо знаходились поруч з ОСОБА_1 , були очевидцями того, що автомобіль АudiАЗ, р.н. НОМЕР_1 в момент приїзду працівників поліції знаходився у нерухомому стані та ОСОБА_1 не керував ним, не був у стані алкогольного сп`яніння та висловлював бажання їхати з працівниками поліції до медичної установи задля огляду на стан сп`яніння шляхом здачі сечі та крові та яких працівники поліції відмовились опитувати на місці.

Необґрунтована відмова в виклику свідків вмотивована суддею тим, що останні не зафіксовані в протоколі та їх немає на відеозаписах, проте це ще раз вказує на формальний підхід судді до розгляду справи, оскільки на відеозапису - файл чітко видно двох дівчат біля автомобіля ОСОБА_1 , одна з яких спілкується з пасажирами, які знаходяться в салоні автомобіля, а не зазначення свідків у протоколі та відсутність їх пояснень - це ще одне порушення законодавства з боку працівників поліції, на яких згідно зі ст. 251 КУпАП покладено обов`язок щодо збирання доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шпаргалюка С.В., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №218821 від 14 листопада 2021 року, відеозаписом з бодікамери АА-00206.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять жодного доказу факту керування ним автомобілем є безпідставними, оскільки, як обґрунтовано зазначив у постанові суддя районного суду, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та не пояснював, що він не керував автомобілем до приїзду працівників поліції.

Окрім того, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія та підійшов до працівників поліції, тобто цим відеозаписом спростовуються пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , допитаної в судовому засіданні апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 , про те, що працівники поліції під`їхали до автомобіля, який не рухався, а був припаркованим на стоянці.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснила, що 13 листопада 2022 року вона по телефону домовилась з ОСОБА_3 зустрітись біля М. Арсенальна для передачі документів і коли вона з подругами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийшли на місце зустрічі, то ОСОБА_1 перебував у припаркованому автомобілі. Як ОСОБА_1 дістався до місця зустрічі чи пішки, чи на автомобілі - їй не відомо, бо вона з подругами підішли до нього, коли він вже був у автомобілі.

При цьому свідок ОСОБА_2 , вказуючи на те, що працівники поліції підійшли до припаркованого автомобіля, у якому вона перебувала з ОСОБА_3 та іншими, водночас зазначила про те, що автомобіль був зупинений працівниками поліції через гучну музику.

Відтак, суддя апеляційного суду вважає, що свідок ОСОБА_2 не підтвердила пояснень ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем ним автомобілем перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення, але вказала на причину зупинки автомобіля іпд керуванням ОСОБА_1 .

Окрім того, з відеозапису убачається, що працівник поліції звертається до ОСОБА_1 і пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», або проїхати до лікаря нарколога в медичний заклад, або відмовитись від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відмовився і не повідомляв про таку причину відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як не керування ним транспортним засобом, що, окрім наведених вище доказів, також спростовує позицію ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом.

В подальшому працівник поліції попереджає ОСОБА_1 , що в такому випадку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а саме за порушення п. 2.5 ПДР на що ОСОБА_1 відповів, що розуміє і погоджується з тим, що залишить свій автомобіль без виклику драйвера чи іншої особи, і також не повідомляв про те, що не керував транспортним засобом.

Не погоджуючись з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не конкретизував у чому полягає його незгода з протоколом, відтак у судді районного суду не було підстав трактувати таку незгоду, як відсутність факту керування ОСОБА_3 автомобілем, тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції достовірно не встановлено час скоєння правопорушення також є безпідставними, оскільки, зазначений у протоколі час вчинення правопорушення - 14 листопада 2021 року 00 година 30 хвилин об`єктивно підтверджується даними відеозапису, з якого убачається, що працівники поліції почали спілкуватися з ОСОБА_3 в 00: 22:14, вперше ОСОБА_1 відмовляється від проведення огляду в 00:23:21та підтверджує про відмову в 00:39:42, тобто час відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння у протоколі визначено відповіднол до фактичних обставин справи.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу поліцейськими не було роз`яснено йому права та обов`язки спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом.

Доводи апелянта про те, що працівником поліції навмисно були порушені вимоги п. 6 розділу X Інструкції, згідно з якими лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки згідно з п. 6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів і лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Проте, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу , так і в закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що він неодноразово висловлював працівникам поліції бажання здати біоматеріал (сеча, кров) у відповідному закладі охорони здоров`я є голослівними та не підтверджуються наявними у справі доказами.

При цьому суддя апеляційного суду не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 яка стверджувала, що ОСОБА_7 відмовився він проходження огляду на місці зупинки, але наполягав на проведенні такого огляду у лікарні, оскільки такі пояснення спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу ,так і в лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення для проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відтак не було потреби у видачі такого направлення.

Доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації є неспроможними, оскільки на відео повністю зафіксовано процес спілкування поліцейських з ОСОБА_3 щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, за яких водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зафіксована на наданих відеозаписах інформація є достатньою та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами на підтвердження обставин, що мають значення для справи.

Посилання апелянта на відсутність відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, є безпідставними, оскільки, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, до протоколу додається відеозапис з бодікамери АА-00206.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду суддею районного суду, яка полягала у тому, що суддею було безпідставно відмовлено у клопотанні захисника про виклик чотирьох свідків, які безпосередньо перебували поруч з ОСОБА_3 та були очевидцями події, заслуговують на увагу, проте вказана неповнота судового розгляду могла бути усунута в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Так, суддею апеляційного суду було задоволено клопотання про виклику в судове засідання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та

ОСОБА_8 судове засідання апеляційної інстанції з`явилась свідок ОСОБА_2 , яка була допитана, а решта свідків не з`явились і ОСОБА_1 відмовився від допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа №757/65545/21-п

Провадження № 33/824/2999/2022

Головуючий у першій інстанції Костантинова К.Е.

Доповідач Ковальська В.В.