Справа № 214/1462/22
3-зв/214/4/22
П О С Т А Н О В А

08 липня 2022 року суддя Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Ковтун Н.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Прасолова В.М.

В С Т А Н О В И В :

4 липня2022 відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді Ковтун Н.Г. передано заяву Нікульнікової В.В. і інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Прасолова В.М., яким розглядається Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 (214/1462/22).

Вивчивши заяву про відвід, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 №214/ 1462/22 прихожу до наступного.

Заява про відвід судді подана ОСОБА_1 , як захисником.

Відповідно до ст.268 КУпроАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи .

В матеріалах справи мається Ордер та Договір про надання правової допомоги укладений ОСОБА_2 та адвокатом Горбенко І.В.

Норми КУпроАП не обмежують право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в кількості захисників.

Рішення Конституційного Суду України N 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника)надає аналіз процесуального права щодо вибору захисника та вказує на наступне.

Конвенція про захист прав людини і основних свобод ( 995_004 ), ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року ( 475/97-ВР ), передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд (стаття 6). У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року ( 995_043 ), ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року N 2148-VIII ( 2148-08 ), зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави (стаття 2), та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника (пункт 3 статті 14). "Основні принципи, що стосуються ролі юристів", прийняті восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня - 7 вересня 1990 року, передбачають, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту і відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях кримінального судочинства (принцип 1); жодний суд чи адміністративний орган, в якому визнається право на адвоката, не відмовляється визнавати права юриста відстоювати в суді інтереси свого клієнта, за винятком тих випадків, коли юристу було відмовлено в праві виконувати свої професійні обов`язки відповідно до національного права і практики та цих принципів (принцип 19).

Таким чином, наведені міжнародно-правові акти передбачають право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або через вільно вибраного ним на власний розсуд захисника з-поміж юристів, які можуть надати ефективний правовий захист. Ці положення міжнародно-правових актів щодо права фізичної особи на захист від обвинувачення відтворені у положеннях частини першої статті 59 Конституції України (254к/96-ВР ), які закріплюють право кожної фізичної особи на правову допомогу і право вільного вибору захисника з метою захисту від обвинувачення.

Положення частини другої статті 59 Конституції України про те, що для забезпечення права на захист від обвинувачення в Україні діє адвокатура, не може тлумачитись як право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного вибирати захисником лише адвоката, тобто особу, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру" ( 2887-12 ) від 19 грудня 1992 року (стаття 2). Це положення треба розуміти як одну з конституційних гарантій, що надає підозрюваному, обвинуваченому і підсудному можливість реалізувати своє право вільно вибирати захисником у кримінальному судочинстві адвоката, тобто особу, яка має право на заняття адвокатською діяльністю. У такий спосіб держава бере на себе обов`язок забезпечити реальну можливість надання особам кваліфікованого захисту від обвинувачення, якщо цього вимагають інтереси правосуддя. Допуск приватно практикуючого юриста, який займається наданням правової допомоги особисто або за дорученням юридичної особи, як захисника ніяк не порушує право підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного на захист.

Отже, положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_3 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і

підсудного при захисті від обвинувачення, а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибрати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Вищенаведені приписи рішення Конституційного суду вказують на право вільного вибору захисника з поміж юристів, цебто захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності може здійснювати адвокат, інший фахівець у галузі права, тобто той, хто має фахову юридичну освіту.

Як вбачається із матеріалів провадження 214/1462/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, 13 червня 2022 року від ОСОБА_1 , як Голови громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» подана заяву про її залучення захисником як іншого фахівця в галузу права, від ОСОБА_2 також мається клопотання від 13.06.2022 про залучення Голови громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» ОСОБА_1 як іншого фахівця в галузі права захисником за дорученням юридичної особи.

Однак, в матеріалах даного провадження відсутні відомості про те,що ОСОБА_1 є фахівцем у галузі права, тобто має фахову юридичну освіту (копія диплому про отримання юридичної освіти) та за клопотанням ОСОБА_2 має право бути захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, особа, яка звернулась із заявою про відвід судді не підтвердила своє право буди захисником при розгляді матеріалу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про відвід судді підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.268, 271 КУпроАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Прасолова В.М. при розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (214/1462/ 22) залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ковтун Н.Г.