П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2022 р. Справа № 596/165/22

Провадження № 3/596/206/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Лисюк І.О.,

за участю секретаря Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в селищі Гусятин матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого робітником ТОВ «Етера Пласт», за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №498120 від 24 січня 2022 року вбачається, що 04 січня 2022 року о 23 годині 40 хвилин, в смт.Гусятин, вул. Тернопільська,4 Чортківського району ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом GEELY MR7151А, р.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. Через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких посилається на те, що 04.01.2022 вечором на власному автомобілі він повертався додому зі своїми односельчанами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з м. Копичинці, яким керував ОСОБА_2 . В смт. Гусятин, біля 23 год. 20 хв., були зупинені працівниками поліції, де їх протримали до 00 год. 30 хв.

В той вечір він звернувся до ОСОБА_2 взяти його автомобіль в с.Личківці і приїхати в м .Копичинці, а також поцікавився чи він не вживав алкоголю. ОСОБА_2 відповів, що не вживав і приїхав в Копичинці. Він особисто і його друзі, які вживали в той вечір спиртне, не почули від водія запаху алкоголю з порожнини рота. Коли їх зупинили поліцейські, то в ході перевірки виявилося, що в ОСОБА_2 прострочено посвідчення водія, тому йому запропонували продути трубку алкотестера. Після продування виявили 0,36 проміле. Без спецприладу визначити стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_2 неможливо, тому він цього зробити не міг. Він не визнає своєї вини в передачі керування транспортним засобом особі, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки йому не було відомо, що ОСОБА_2 вживав алкоголь.

Від захисника адвоката Чернецького В.І. з канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони захисту та закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання посилається на те, що в протоколі міститься виправлення дати вчинення правопорушення, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 №1376.

В протоколі ОСОБА_1 в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав: «незгідний з актом».

ОСОБА_1 обвинувачується в передачі керуванням автомобілем GEELY ОСОБА_2 , однак копія протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, пояснення ОСОБА_2 чек з алкотестера, постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні.

За результатами розгляду справи приходжу до наступних висновків.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з пунктом 2.9 «г» ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є передача права керування транспортним засобом особі яка перебуває у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: передача права керування транспортним засобом особі і перебування такої особи у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння настає у разі встановлення такого стану у особи, якій передали керування транспортним засобом відповідно до вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та подальше притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №498120 від 24 січня 2022 року, є передача останнім 04 січня 2022 року о 23 годині 40 хвилин, в смт.Гусятин, вул. Тернопільська,4 Чортківського району права керування транспортним засобом GEELY MR7151А, р.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9г ПДР України.

Як встановлено, відповідальність за порушення пункту 2.9 «г» настає у разі передачі керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (частина 1 статті 130 КУпАП) настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Як слідує із змісту протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 , останній заперечував вину в передачі права керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння.

В письмових поясненнях, наданих суду ОСОБА_1 зазначив, що йому було невідомо про те, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Доказів про те, що ОСОБА_1 було відомо про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він не був обізнаний про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння суд вважає такими, що заслуховуються на увагу, оскільки вони є обґрунтованими.

Також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, що підтверджують перебування ОСОБА_2 04 січня 2022 року о 23 годині 40 хвилин, в АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: копія протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, пояснення ОСОБА_2 по суті правопорушення, чек з алкотестера, постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, тощо.

Також, суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься виправлення дати вчинення правопорушення, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 №1376, а також є суперечливими записи в протоколі щодо часу вчинення адміністративного правопорушення.

При перегляді відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він також не підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із частиною 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративно правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя Гусятинського районного суду Ірина ЛИСЮК