Справа № 344/3832/22
Провадження № 33/4808/362/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черепій О.Р.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 496,20 грн. судового збору,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 16 березня 2022 року о 09 год. 05 хв. в с. Хриплин на перехресті вул. Центральна вул. Гоцлова, 33, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив законність й обґрунтованість постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Апелянт вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та не обґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що він не мав статусу водія у зв`язку з чим не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Стверджує, що 16.03.2022 року він приїхав на річку ще у 8.00 год., а екіпаж поліції прибув аж в 9.00 годині. Зі слів апелянта, в процесі спілкування працівники поліції вирішили «вивести» його на розмову, щоб він признався в керуванні транспортним засобом, однак про це в рішенні першої інстанції не вказано.

Апелянт наголошує, що на відео він сказав, що випив трішечки алкоголю, розуміючи, що від ковтка пива «Драгер» не може показати результат більше ніж 0,2 проміле. Він погодився з результатом огляду за допомогою «Драгер», оскільки працівники поліції роз`яснили про те, що у разі не згоди з результатом огляду в нього заберуть автомобіль. Однак, зрозумівши неправдоподібність показника «Драгер» він звернувся за правовою допомогою до адвоката, після спілкування з яким, він неодноразово вимагав у працівників поліції пред`явити йому сертифікат на «Драгер», а після кількох відмов вимагав у працівників поліції проїхати в медзаклад для проходження додаткового огляду, на що отримав відмову. Вважає, що працівники поліції не дотримались правил щодо експлуатації «Драгер», не пересвідчились в тому, що існують необхідні умови для тестування, не з`ясували, чи існують обставини, які можуть привести в сумніви результати тестування. ОСОБА_1 вжив всіх необхідних заходів (викликав службу таксі) для найшвидшого проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння в спеціалізованому медзакладі на вул. Млинарській з власної ініціативи, результат повторного огляду, проведеного о 14.00 год, склав 0 проміле.

Звертає увагу на те, що зазначені обставини викликають сумніви у правдивості результатів проведеного тестування та свідчать про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, тому просить скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження у справі у зв`язку з недоведеністю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Черепій О.Р. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з наявністю правових підстав для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, які вказують на незаконність постанови суду та свідчать про необхідність її скасування.

Зі змісту апеляційної скарги особи, яка притягається до відповідальності, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом 16.03.22, однак вважає, що статусу водія він не мав, оскільки працівники поліції його не зупиняли, натомість змусили його зізнатись в керуванні транспортним засобом. Апелянт не заперечує факту проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, однак не погоджується з отриманим позитивним результатом такого огляду, що склав 0,32 проміле. Вказує, що він не погоджувався із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, однак йому було відмовлено в проведенні відповідного огляду в медзакладі, тому ОСОБА_1 був змушений пройти такий огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі на вул. Млинарській, 21 з власної ініціативи. Апелянт вважає належним і допустимим доказом негативний результат повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння (0 проміле), проведеного 16.03.2022 о 14.00 год в спеціалізованому медзакладі з його власної ініціативи.

Апеляційний суд, перевіривши вищевказані доводи, вважає їх неспроможними та повністю спростованими сукупністю досліджених доказів.

Під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів ОСОБА_1 у повному обсязі було досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вищевказаний висновок повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 127590 від 16.03.2022 ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 16.03.2022 о 09 год. 05 хв. в с. Хриплин на перехресті вул. Центральна вул. Гоцлова, 33, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Відтак суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській області ДПП рядовим поліції Огерук А.М., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_1 особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи щодо нього в Івано-Франківському міському суді, про що останній ствердив своїм особистим підписом у відповідній графі протоколу (а.с. 1).

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вказав, що протоколом згідний.

Працівники поліції не вилучали посвідчення водія, оскільки, як підтверджується долученими відеозаписами, водій ОСОБА_1 пред`являв патрульним поліцейським всі необхідні документи з застосунку «Дія». Працівниками поліції було оглянуто та тимчасово затримано транспортний засіб ОСОБА_1 , що засвідчується даними відповідного Акту (а.с. 7).

У відповідності до приписів закону, ОСОБА_1 16.03.2022 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що ствердив підписом, а отже останній поза розумним сумнівом був повідомлений про зміст висунутого обвинувачення, йому була забезпечена реальна можливість надати пояснення та заперечення щодо висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд звертає увагу, що будь-яких скарг стосовно неправомірності дій працівників поліції та висунутого обвинувачення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції досліджено дані відеодиску з нагрудної бодікамери поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 8).

Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису (файл «clip-3.mp4») вбачається, що в присутності свідків 16.03.022 ОСОБА_1 ствердив і факт керування транспортним засобом, і факт вживання невеликої кількості алкоголю. Зокрема, даними указаного відеозапису підтверджено, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , на законну вимогу патрульного поліцейського добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest 6810», погодився із отриманим позитивним результатом (0,32 %) та не заперечував, що вжив невелику кількість алкоголю.

Дані відеозапису повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с. 1), з роздруківкою результатів огляду (а.с. 2), з даними Актів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами яких проба позитивна і склала 0,32 проміле (а.с. 6).

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 особисто ствердив факт керування транспортним засобом після вживання алкоголю та надав добровільну згоду на огляд на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер», з позитивним результатом якого (0,32 проміле) добровільно погодився, що ствердив і на відеозаписі, і письмовим підписом протоколу та інших доданих документів). Таким чином, оглянуті відеозаписи дають можливість встановити узгодженість між відеозаписом та іншими даними, що містяться в протоколі та письмових матеріалах провадження.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшов на місці відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився із позитивним результатом такого огляду.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника.

Апеляційний суд наголошує, що письмові пояснення свідків події до уваги не беруться, оскільки такі не були допитані в судовому засіданні першої інстанції, однак суд вважає, що дані, які містяться в письмових поясненнях (результат добровільного огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 склав 0,32 %) повністю логічно узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення, Акту огляду та відеозапису, долучених до матеріалів провадження та досліджених апеляційним судом. Так, на оглянутих відеозаписах зафіксовано, що події 16.03.2022 відбуваються в присутності свідків.

Апеляційний суд вважає хибними доводи апелянта з приводу того, що він не мав статусу водія, а отже неправомірно притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доводи з приводу того, що ОСОБА_1 змусили зізнатись в керуванні автомобілем голослівні, будь-які дані з приводу неправомірних дій працівників поліції в матеріалах відсутні, належних та допустимих доказів стосовно тиску зі сторони поліції на ОСОБА_1 суду не надано, а оглянутими відеозаписами такі доводи спростовано. Апеляційний суд констатує, що досліджені в апеляційному порядку наявні в матеріалах провадження докази (в т.ч. відеозаписи), дають підстави стверджувати, що працівники поліції діяли професійно у відповідності до приписів закону з дотриманням прав і свобод водія. ОСОБА_1 особисто ствердив, що саме він 16.03.2022 керував транспортним засобом, і як водія його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставним доводи про те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки вони, за наявності його незгоди з отриманим результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, який було проведено поліцейським, були повинні забезпечити проведення такого огляду у медичному закладі.

Разом з тим, зі змісту пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції та відеозапису, який було долучено до матеріалів справи, вбачається, що свою незгоду з отриманим позитивним результатом проведеного огляду на стан сп`яніння він висловив вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Незгода водія транспортного засобу із отриманим результатом огляду на стан сп`яніння висловлена вже після проведення вищевказаної процесуальної дії та під час складання матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності або після складання відповідних матеріалів, не може бути визнана правовою підставою для визнання недопустимими результатів вищевказаного огляду та проведення огляду у медичному закладі.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта з приводу того, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, оскільки з власної ініціативи повторно 16.03.22 о 14.00 пройшов відповідний медичний огляд з допомогою алкотестера «Драгер» в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», за результатами якого алкогольної інтоксикації у ОСОБА_1 виявлено не було (0 проміле), з огляду на наступне.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Згідно даних листа КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від21.04.2022 №183, ОСОБА_1 16.03.2022 самостійно звернувся до лікаря. Під час медичного огляду, проведеного о 14.00 год з допомогою алкотестера «Драгер» №23546, ознак алкогольної інтоксикації не виявлено. Результат 0 % (у видихуваному повітрі етанолу не виявлено). Забір біоматеріалу не проводився. ОСОБА_1 не доставлявся для проведення огляду працівниками поліції.

Відтак, в порушення приписів Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, 16.03.2022 ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння о 14.00 год, тобто пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав працівниками поліції.

Крім того, огляд 16.03.2022 о 14.00 в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», в порушення приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, проведено за відсутності відповідного направлення уповноваженої на це особи (працівника патрульної поліції) та з недотриманням всіх вимог щодо проведення такого огляду в спеціалізованому закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд констатує, що Висновок лікаря КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 16.03.2022 проведеного огляду громадянина ОСОБА_1 в матеріалах провадження відсутній. Відтак, апеляційний суд позбавлений можливості дійти правового висновку щодо належності та допустимості такого висновку як доказу з огляду на неможливість встановлення, чи складений він в межах наданих повноважень, чи відповідає вимогам Інструкції, чи містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та фактичного часу та місця його проведення.

З урахуванням встановленого, апеляційний суд констатує неспроможність доводів апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 16.03.2022 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено листом КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» (а.с. 22), оскільки належних і допустимих доказів суду з цього приводу не представлено. Дані листа КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 21.04.2022 №183, що за результатом огляду, проведеного 16.03.2022 о 14.00 год, ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольної інтоксикації не спростовують факту керування останнім транспортним засобом о 09 год 05 хв. у цей же день в стані алкогольного сп`яніння (0,32 проміле), що доведено дослідженими в апеляційному порядку матеріалами провадження: даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними оглянутих відеозаписів, даними Акту огляду та іншими матеріалами в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він 16.03.2022 о 09 год 05 хв. керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину, є голослівними та повністю спростовані дослідженою апеляційним судом сукупністю доказів, що містяться в матеріалах провадження.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було вірно враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника ОСОБА_1 , ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв