КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 759/10112/22

Апеляційне провадження № 33/824/3215/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи - платника податків невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, ч.4 ст. 130 Кодексу України

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №144433 від 06 липня 2022 року - 06 липня 2022 року о 21 год 48 хв в м. Київ, вул. Академіка Єфремова 7-А, водій керуючи т/з Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 під час паркування авто не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з т/з «PEUGEOT 308», д.н.з. НОМЕР_2 . У наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. ОСОБА_1 порушив п.13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №144432 від 06 липня 2022 року, ОСОБА_1 06.07.2022 року, о 21 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Академіка Єфремова 7-А, керував т/з A6 д.н.з. НОМЕР_1 та після ДТП за його участю, вживав алкогольні напої, а саме горілку. Від керування т/з відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки. ОСОБА_1 порушив п.2.10(Є) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративні стягнення за:

- ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к.;

- ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 00 к.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, 12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського суду районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні часові розбіжності між часом який вказаний, як час складання протоколів про адміністративні правопорушення та реальним часом їх складання, що підтверджується записами з нагрудного реєстратора працівників поліції. Крім того, огляд на стан сп`яніння було запропоновано пройти більш ніж через 2 години після того, як ОСОБА_1 ніби керував транспортним засобом (відповідно до протоколу час керування зазначено 21:50 год.).

Зазначає, що спочатку був складений протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП (номер протоколу 144432), а вже потім протокол за ст. 124 КУпАП (номер протоколу 144433).

Вказує, що огляд на стан сп`яніння мав проводитись в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі його незгоди з результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Якщо огляд проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, він вважається недійсним. Також відсутнє направлення до медичного закладу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП (залишення місця ДТП).

Зазначає, що до матеріалі справи долучено відеозапис фактично всієї події, починаючи з приїзду працівників поліції та закінчуючи складанням протоколу, однак на вказаному відеозапису працівники поліції жодного разу не роз`яснили ОСОБА_1 його права, як це передбачено законом, а в протоколі міститься відмітка, що права ОСОБА_1 було роз`яснено, що не відповідає дійсності й підтверджується самим відеозаписом.

У судовому засіданні 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу. Вказував, що ДТП не вчиняв, тому вдома спокійно вживав алкогольні напої. Про вчинене ДТП дізнався від працівників поліції, коли ті прийшли до нього додому.

Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Про розгляд справи повідомлялась судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, щоапеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.07.2022 о 21 год. 48 хв., керуючи автомобілем «Audi A6», н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Ак. Єфремова. 7-А, в м. Києві, під час паркування не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «PEUGEOT 308», н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується показами самого ОСОБА_1 , який у судовому зазначив, що можливо не помітив як зачепив автомобіль, який стояв поруч, письмовими показами потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , а також характером та локалізацією пошкоджень, які зазнали автомобілі внаслідок зіткнення - в обох автомобілів пошкоджено переднє ліве крило.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 06.07.2022 о 21 год. 50 хв. після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкоголь, що підтверджується показами самого ОСОБА_1 , який у судовому засіданні зазначив, що перебував вдома, готував вечерю та вжив алкоголь, а також відеозаписами з нагрудної камери № 473826 (відеореєстратора) інспектора УПП в м. Києві.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, суд першої інстанції виходив з того, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, одне з яких є умисним, грубим та суспільно небезпечним, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративних стягнень у межах, установлених санкціями ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП із застосуванням положень ст. 36 КУпАП, а саме: у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Накладення такого стягнення на ОСОБА_1 відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

З тексту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не оспорює факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак з наданих у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції поясненнях ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ДТП, та вказує, що йому не було відомо про ДТП, поки йому не повідомили про такі обставини працівники поліції.

Однак суд не приймає до уваги такі доводи, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він бачив як водій Audi скоїв ДТП, а тому повідомив водія ( ОСОБА_1 ) про те, що останній пошкодив крило автомобілю «PEUGEOT 308» та просив ОСОБА_1 залишитись на місці ДТП, однак останній почав нападати на нього та тікати у під`їзд будинку, залишивши місце ДТП.

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що під час паркування він затер машину, однак ОСОБА_1 на це не відреагував та пішов у під`їзд.

Таким чином доводи скаржника про необізнаність його при вчинене ним ДТП спростовуються наявними в матеріалах справи поясненнями свідка та потерпілої, а також поясненнями ОСОБА_1 , які він надавав в суді першої інстанції і не заперечував, що міг зачепити автомобіль під час паркування.

Відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП настає, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з пунктом 2.10 «є» ПДР України, водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №144432 від 06 липня 2022 року, ОСОБА_1 06.07.2022 року, о 21 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Академіка Єфремова 7-А, керував т/з A6 д.н.з. НОМЕР_1 та після ДТП за його участю, вживав алкогольні напої, а саме горілку. Від керування т/з відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки. ОСОБА_1 порушив п.2.10(Є) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення,а також поставити свій підпис у протоколі (а. с. 2).

Зміст вказаного протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується, відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що огляд на стан сп`яніння мав проводитись в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі його незгоди з результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, не приймається апеляційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери, а також як зазначає і сам скаржник в апеляційній скарзі, працівниками поліції долучено відеозапис фактично всієї події, починаючи від моменту приїзду працівників поліції та до моменту залишення працівниками поліції місця події, а тому залучення двох свідків не було необхідним з врахування положень ст. 266 КУпАП.

Таким чином, вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП працівниками поліції дотримані, ними застосовані технічні засоби відеозапису, які в подальшому долучені до матеріалів справи.

Щодо відсутності направлення до медичного закладу суд зазначає, що ОСОБА_1 самостійно підтверджував факт вживання алкогольних напоїв, а саме горілки, як на відеозаписі, так і у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, з переглянутого відеозапису з бодікамери працівника поліції поведінка ОСОБА_1 свідчила про те, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, не спростовують висновків суду про наявність вини останнього у вчинені правопорушень передбачених ст. 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання скаржника на те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому його права, як те передбачено законом, вказане спростовується долученим до справи записом з бодікамери, відповідно до якого такі права чітко були роз`яснені.

Доводи про те, що огляд на стан сп`яніння було запропоновано пройти більш ніж через 2 години після того, як ОСОБА_1 ніби керував транспортним засобом (відповідно до протоколу час керування зазначено 21:50 год.), не заслуговують на увагу, адже ч. 4 ст. 130 КУпАП стосується не керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Крім того посилання скаржника, що спочатку був складений протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП (номер протоколу 144432), а вже потім протокол за ст. 124 КУпАП (номер протоколу 144433), суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, адже події та час що зазначені в протоколах по своїй хронології відповідають фактичним обставинам справи. Номер протоколу є лише реквізитом документу та не впливає на його зміст.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

За таких обставин, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Желепа