Справа №333/1981/22
Провадження №3/333/1329/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суд м. Запоріжжя, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Токма, Запорізької області, громадянки України, тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №679320 від 23.05.2022 року, ОСОБА_1 23.05.2022 року о 21 год. 40 хв., знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Межева, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виражалася у бік прац. поліції нецензурними словами, чинила опір, хапала за формений одяг та вдарила по спині, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.185 КУпАП.

До суду справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 03.06.2022 року.

У судові засідання, призначені на 05.07.2022 року, 22.08.2021 року, 10.10.2022 року та 21.12.2022 року ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суддя направляв ОСОБА_1 судові повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення на ім`я останньої: АДРЕСА_2 . Судові повістки повернулися до суду із позначкою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була попереджена про розгляд справи у Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_1 , знаючи про наявність стосовно неї в суді справи про адміністративне правопорушення, не з`являлася на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції суду, рівно як і особисто не доклала зусиль для дізнання про дату судового розгляду.

Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 , суддя дійшов до висновку, що остання зловживає своїми правами, а її неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки розгляду справи, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

До суду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 надійшли такі матеріали: лист реєстрації правопорушення у черговій частині ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; протокол опитування ОСОБА_2 ; копія протоколу прийняття заяви від ОСОБА_1 про притягнення її чоловіка ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП; копії протоколів опитування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; копія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 ; копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 .

Санкцією ст.185 КУпАП передбачено адміністративні стягнення у вигляді: громадських робіт від сорока до шістдесяти годин, або виправних робіт на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Зважаючи на характер та суворість вказаних адміністративних стягнень, вважаю, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №679320 від 23.05.2022 року, зазначено, що ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Межева, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виражалася у бік прац. поліції нецензурними словами, чинила опір, хапала за формений одяг та вдарила по спині.

За диспозицією ст.185 КУпАП порушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони злісна непокора характеризується пасивними формами поведінки і стосується завжди законної вимоги працівника поліції як представника державної влади, яка, таким чином, має бути пред`явлена за наявності до того підстав та за формою, установлених законом, положеннями і статутами про несення служби.

Також, у диспозиції зазначеної статті передбачено, що вимоги працівника поліції повинні бути пред`явлені при виконанні ним службових обов`язків. Про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, а також пред`явлене відповідне посвідчення працівника міліції.

У протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 взагалі не зрозуміло відносно кого скоєно адміністративне правопорушення, а лише вказано: прац. поліції. Тобто, у вказаному протоколі маються скорочення, які неможливо використовувати під час формулювання змісту адміністративного правопорушення.

Не зрозуміло і які дії були вчинені ОСОБА_1 , що кваліфікуються за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. У протоколі не розкрито суть злісної непокори ОСОБА_1 . Не зрозуміло чи були законні розпорядження працівників поліції або вимог і у якій формі вони були викладені; ким саме з працівників поліції ці розпорядження, вимоги надавалися.

Вказані обставини судом не були встановлені і під час дослідження матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважаю, що порушення, допущені працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має важливе значення в контексті реалізації права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, з огляду на досліджені матеріали відносно ОСОБА_1 , вважаю, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у зв`язку з чим, вважаю за необхідне провадження по цій справі закрити.

Керуючись ст.ст. 185, 245, 247, 251, 252, 260, 261, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод