Справа№672/434/22
Провадження №3/672/227/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Пономаренко Л.Е. розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ПП « ОСОБА_2 »,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2022 о 9 годині 26 хвилин в м.Городок по вулиці Смотрицькій, поблизу будинку №51, ОСОБА_1 керував автомобілем HAZ 3307 цистерна асенізаційна, д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки водія, за його згоди, за допомогою приладу газоаналізатора «Аккотест 6810», результат тесту 0,96 %.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Його неявка без поважних причин не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Чухась М.С. подала клопотання про закриття провадженні у справі, виклавши свої обґрунтування у ньому, вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Свою позицію обґрунтовує тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена назва приладу за допомогою якого проводився огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, в протоколі відсутній підпис водія про роз`яснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а роз`яснення йому положень ст. 55, 56, 59, взагалі в бланку протоколу не передбачено, з відеозапису не видно хто керував даним транспортним засобом, оскільки має місце переривання відео зйомки. Також, вважає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі повинна бути кваліфікована як порушення п.2.5 ПДР, а не за п.2.9а ПДР, як вказано у протоколі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом встановлено, що водія зупинено з підстав порушення ПДР України, оскільки ним під час дорожнього руху, при здійснені повороту не було ввімкнено знак повороту. В ході зупинки водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Водій погодився пройти такий огляд, йому продемонстровано герметично запакований мундштук для використання в газоаналізаторі, результат показав 0,96 % проміле. Будь-яких заперечень після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» чи незгоди з проведеним оглядом ОСОБА_1 не виказував. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився.

Твердження захисника щодо не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення назви приладу, за допомогою якого проводився тест, спростовується тим, що в протоколі зазначено «газоаналізатор «Алкотестер 6810», а на роздруківці результатів тесту, який є невід`ємною частиною протоколу серії ААД №302408, зазначено «Drager». Слід зазначити, що наказом МОЗ України від 10.02.2010 були затверджені прилади електродіагностичні, в тому числі й «Алкотест 6810», виробником якого є фірма «Drager». Тому ніяких протиріч в цьому випадку не виявлено.

Крім того, твердження захисника щодо порушення права водія на захист спростовується відеозаписом даної події, оскільки з відеозапису вбачається факт роз`яснення водію працівником поліції його прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, окрім того, до матеріалів справи долучена розписка ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків.

Доводи захисника про те, що він не виконував функції з керування автомобілем спростовуються відеоматеріалами, з яких видно, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, коли до нього підійшов працівник поліції. Саме він передав водійське посвідчення, та зауважень з приводу того, що він автомобілем не керував, не висловлював.

Посилання захисника не те, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки переривається, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала правове визначення понять належності та допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення. Тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до приписів ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В матеріалах справи наявний оптичний диск із відеозаписом означеної події. Із даних диску вбачається, що саме ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Отже, наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі. А тому, відеофайл, як доказ вини ОСОБА_1 оцінюється судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП в сукупності з іншими доказами у справі та не спростовує винуватості останнього у вчиненому.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що водій пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, погодився з ним, тому його дії правильно кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9 а ПДР.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом. Зокрема:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №302408 від 10.06.2022 яким зафіксовано викладений факт;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені ознаки цього стану: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка вимова та результат тесту 0,96 %;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відеозаписом події, який очевидно підтверджує дотримання процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає, що сукупність наведених доказів свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_1 , доводи захисника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даних матеріалів, спростовуються матеріалами справи, спробою наміру ухилення правопорушника від адміністративної відповідальності за вчинене.

Накладаючи адміністративне стягнення суд керується вимогамист.23 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, на підставі ст. 40-1 КУпАП України, з правопорушника також підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130 ч.1, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф стягнути за наступними реквізитами: (Отримувач: ГУК у Хмельниц.обл./Хмел.обл./21081300, Код отримувача: (ЄДРПОУ): 37971775, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA0022001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення дорожнього руху).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 грн. 20 коп. за наступними реквізитами: (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

У відповідності до вимог ч. 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу в 15-денний термін з дня повідомлення про винесення вказаної постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена у десятиденний строк з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32, ст. 32-1 цього Кодексу.

Суддя Л.Пономаренко