Справа № 309/1352/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.12.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу адвокатки Іляшкович Н. В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні).
Згідно з постановою, 13.04.2021, приблизно о 15 год 00 хв, ОСОБА_1 , перебувала у смт Вишково по вул. Центральна площа у Вишківській селищній раді без документів, що посвідчують особу, чим порушила приписи Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами, Постанови КМУ № 104 від 17.02.2021. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Іляшкевич Н. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Зазначає, що ОСОБА_1 не брала участі у розгляді справи у місцевому суді, копію судового рішення не отримувала. Вважає постанову незаконною, просить її скасувати. Вказує на те, що місцевий суд у постанові вказав прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності « ОСОБА_2 », що є неправильним. Апелянтка стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом у справі лише через те, що він підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не є грамотною, не вміє читати та писати. Апелянтка вважає, що відсутність у ОСОБА_1 документа, який посвідчує особу жодним чином не спрямовано на порушення прав громадян на охорону здоров`я у період дії карантину, що дії ОСОБА_1 не мають прямого умислу на порушення законодавства. Стверджує, що, перебуваючи у приміщенні Вишківської селищної ради, поліцейський мав можливість встановити особу за допомогою органу місцевого самоврядування, оскільки ОСОБА_1 є мешканкою цього населеного пункту. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та її захисниці, адвокатки Іляшкович Н. В., неявка яких, враховуючи положення ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи й від них не надходило жодних клопотань про відкладення судового засідання на інший день чи заяв про розгляд справи без їх участі.
Приймаючи рішення про поновлення строку пропущеного на оскарження судового рішення апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, у матеріалах справи містяться відомості, про те, що ОСОБА_1 не брала участі у розгляді справи у місцевому суд, хоча її повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується даними оголошення про виклик до суду від 03.06.2021; копія оскаржуваної постанови від 18 червня 2021 року їй направлена 24.06.2021, при цьому відомостей про отримання копії судового рішення у матеріалах справи немає, у зв`язку з цим, доводи клопотання адвокатки Іляшкович Н. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (у редакції Закону № 530- 1Х від 17.03.2020 ) передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими законодавчими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за порушення правил карантину, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки у ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №432554 підтверджується, що 13.04.2021, приблизно о 15 год 00 хв, ОСОБА_1 перебувала у смт Вишково по вул. Центральна площа у Вишківській селищній раді без документів, що посвідчують особу, чим порушила Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами, Постанову КМУ № 104 від 17.02.2021. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена, копію процесуального документу отримала.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи рапортом інспектора чергового Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Ворона Ю., відповідно до якого, 13.04.2021, о 15 год 12 хв, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що у смт Вишково по вул. Центральна площа у Вишківській селищній раді виявлено порушення правил карантину, а саме у приміщенні сільської ради особа жіночої статі перебувала без посвідчення особи.
Вищенаведені докази, які є належними та достатніми, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Мацунич В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП; що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації вищевказаного документу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (у редакції Закону № 530- 1Х від 17.03.2020 ) передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими законодавчими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст.44-3 КУпАП.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції встановив, що 13.04.2021, приблизно о 15 год 00 хв, ОСОБА_1 перебувала у смт Вишково по вул. Центральна площа у Вишківській селищній раді без документів, що посвідчують особу, чим порушила Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами, Постанову КМУ № 104 від 17 лютого 2021 року. Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зміни до якої було внесено постановою КМУ №104 від 17 лютого 2021 року, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення), в редакції станом на 13 квітня 2021 року, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: перебування на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.
При оцінці доводів апелянтки про те, що місцевий суд у постанові вказав прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності « ОСОБА_2 », що є неправильним, апеляційний суд вважає такими, що не є підставою для скасування судового рішення і бере до уваги те, що ОСОБА_1 ні під час складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, ні у апеляційній скарзі не заперечувала, що саме вона була на місці події, і саме у неї були відсутні документи, які посвідчували її особу, і саме на неї складено протокол про адміністративне правопорушення, тому, неправильне зазначення прізвища особи « ОСОБА_2 », визнається опискою у процесуальних документах.
Твердження апелянтки про те, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом у справі лише через те, що він підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не є грамотною, не вміє читати та писати, апеляційний суд розцінює критично, враховуючи те, що апеляційним судом не встановлено жодних фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до примусового підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Стороною захисту не надано доказів того, що протокол підписаний іншою особою, а не ОСОБА_1 , що відносно неї застосовувався моральний тиск та фізичне насильство, тому вона вимушено підписала наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та перевіривши їх на предмет достовірності та достатності, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії поліцейського при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення, були незаконними та протиправними. Так, у матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників поліції щодо неї, або оскаржувала такі дії у встановленому законом порядку. Тому, жодних сумнівів у тому, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом протоколу та особисто його підписала, тобто їй було відомо про суть вчиненого нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з чим вона власне і погодилась, враховуючи вищевикладене, в апеляційного суду не виникає.
Такими, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є доводи адвокатки Іляшкович Н. В. про те, що відсутність у ОСОБА_1 документів, які посвідчують особу жодним чином не спрямовано на порушення прав громадян на охорону здоров`я у період дії карантину. Водночас, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги твердження апелянтки про те, що перебуваючи у приміщенні Вишківської селищної ради поліцейський мав можливість встановити особу за допомогою органу місцевого самоврядування, оскільки ОСОБА_1 є мешканкою цього населеного пункту, оскільки наявними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 порушила правила щодо карантину людей, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини вчиненого ОСОБА_1 діяння, характер вчиненого правопорушення, і застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокаткою Іляшкович Н. В. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик та допит свідків, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокатці Іляшкович Н. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Іляшкович Н. В., залишити без задоволення.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН