Справа № 344/3774/22
Провадження № 33/4808/339/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 496,20 грн. судового збору,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2022 року о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 в м.Івано-Франківську, по вул. Незалежності, 184, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в який оскаржує законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить її скасувати та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова суду не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки постановлена за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки.

Звертає увагу на те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності, внаслідок чого він був позбавлений можливості здійснювати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Вказує, що суд безпідставно послався на протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, оскільки він їх не підписував.

Вказує, що працівники поліції не пред`явили йому сертифікат відповідності та свідоцтво на повірку технічного приладу за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння та стверджує, що він не погодився із позитивним результатом огляду.

Вказує, що матеріали відеозапису не відображають реальних подій, які стосуються проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки всі незручні для поліцейських факти були вилучені з відеозапису.

Крім того, стверджує, що він тне керував транспортним засобом і не може бути визнаний водієм, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 надійшла до суду 22.03.2022 року (а.с.10), розгляд якої призначався на 05.04.2022 року, 27.04.2022 року та 11.05.2022 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено у встановленому законом порядку(а.с.11-13).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289453 від 14.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП буде відбуватись в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в мотивувальній частині судового рішення, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про неналежне виконання своїх обов`язків, ігнорування судового процесу та відсутність жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду провадження і неможливість прийняти участь у судовому засіданні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, що дозволяло особі, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з наявністю правових підстав для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, які вказують на незаконність постанови суду та свідчать про необхідність її скасування.

Зі змісту апеляційної скарги особи, яка притягається до відповідальності, вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, правомірність дій працівників поліції щодо проведення ним огляду на стан сп`яніння, об`єктивність отриманого позитивного результату огляду та факт погодження ним з вищевказаним результатом.

Апеляційний суд, перевіривши вищевказані доводи, вважає їх неспроможними та повністю спростованими сукупністю досліджених доказів.

Під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів ОСОБА_1 у повному обсязі було досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та переглянуто відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вищевказаний висновок повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289453 від 14.03.2022 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 14 березня 2022 року о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 в м.Івано-Франківську, по вул. Незалежності, 184, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Відтак суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу №1 роти №2 БУПП в Івано-Франківській області Дуплеца Т.Я., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_1 особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи щодо нього в Івано-Франківському міському суді, про що останній ствердив своїм особистим підписом у відповідній графі протоколу (а.с. 1).

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказано, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень.

Працівники поліції вилучили посвідчення водія та видали тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. (а.с. 1).

У відповідності до приписів закону, ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що ствердив підписом, а отже останній поза розумним сумнівом був повідомлений про зміст висунутого обвинувачення, йому була забезпечена реальна можливість надати пояснення та заперечення щодо висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд звертає увагу, що будь-яких скарг стосовно неправомірності дій працівників поліції та висунутого обвинувачення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції досліджено дані відеодиску з нагрудної бодікамери поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 9).

Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , на законну вимогу патрульного поліцейського добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest 7510», погодився із отриманим позитивним результатом (1,95 %) та не заперечував, що вжив алкоголь перед керуванням транспортним засобом.

Дані відеозапису повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с. 1), з роздруківкою результатів огляду (а.с. 2), з даними Актів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами яких проба позитивна і склала 1,95проміле (а.с. 5).

Зокрема, зі змісту роздруківки технічного приладу Драгер, вбачається, що вищевказаний прилад пройшов останнє градуювання 26.04.2021 року, що свідчить про його придатність для використання за призначенням.

Разом з тим, відеозапис не містить даних, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не погоджувався із отриманим позитивним результатом, посилаючись на його невідповідність об`єктивним даним та повністю визнав, що дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 особисто ствердив факт керування транспортним засобом після вживання алкоголю та надав добровільну згоду на огляд на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер», з позитивним результатом якого (1,95 проміле) добровільно погодився, що ствердив повідомивши про це на відеозапис та додатково підтвердив власним письмовим підписом в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у відповідній графі.

Таким чином, оглянуті відеозаписи дають можливість встановити узгодженість між відеозаписом та іншими даними, що містяться в протоколі та письмових матеріалах провадження.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшов на місці відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився із позитивним результатом такого огляду.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що після зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР України, останній повідомив, що не спав всю ніч, оскільки стояв на блокпосту разом із іншими працівниками поліції і зараз їде до гуртожитку. Після декількох невдалих спроб проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу було отримано результат огляду 1,95 проміле, з яким ОСОБА_1 повністю погодився. Водію було повідомлено, що відповідно до результатів тесту він перебуває у стані алкогольного сп`яніння після чого останній повторно повністю погодився із отриманим результатом тесту та на запитання працівника поліції повідомив, що дійсно вранці випив приблизно 300 гр. горілки.

Після складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності та постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 був ознайомлений з вищевказаним документами, йому було вручено копію протоколу, копію Акту огляду на стан сп`яніння та роздруківку до технічного приладу.

На відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 власноручно підписує протокол про адміністративне правопорушення, що повністю спростовує його доводи про те, що він вказані документи не підписував.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для зупинки транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 було порушення ним вимог щодо п.9.2 б ПДР України, оскільки останній при зміні напрямку руху не включив покажчик повороту.

Вищевказані обставини підтверджуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №935162 від 14.03.2022 року. ( а.с.7)

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вони були запрошені в якості свідків і в їхній присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер., а результат огляду показав 1,95 проміле.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні .

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків в частині обставини проведення огляду на стан сп`яніння не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що під час проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції були застосовані засоби відеозапису у зв`язку з чим участь свідків не була обов`язковою.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника ОСОБА_1 , ступінь його вини та ставлення до вчиненого.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв