"12" грудня 2022 р. Справа № 363/4338/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 155-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 155-2 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 року головуючим суддею по справі призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 473094 від 15.11.2022 року вбачається, що 15 листопада 2022 року близько о 18 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 всупереч вимогам селищної ради смт. Димера здійснювала продаж товарів з перевищенням встановлених цін.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 155-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ч. 1 ст. 155-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за обмірювання, обважування, обраховування, перевищення встановлених цін і тарифів або інший обман покупця чи замовника працівниками торгівлі, громадського харчування і сфери послуг та громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності під час реалізації товарів, виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування вищезазначених обставин здійснюється у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом дослідження під час судового розгляду доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Крім того, відповідно до ст. 278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевказаного, можна зробити висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності може відбуватися лише за наслідком розгляду і вирішення судом справи про адміністративне правопорушення, в межах якої у встановленому законодавством порядку будуть досліджені всі належні, допустимі, достовірні докази, які в своїй сукупності будуть достатніми для того, щоб встановити факт вчинення адміністративного правопорушення та особу, яка його вчинила. З цією метою при підготовці справи до розгляду суд перевіряє правильність складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки повнота та правильність їх складання впливає на об`єктивну можливість суду повно, всебічно та точно встановити всі обставини та факти вчинення адміністративного правопорушення та вирішити питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-2 КУпАП. Одночасно з цим у супровідному листі до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що був направлений Вишгородським РУП ГУНП в Київській області разом із самою справою, зазначаються наступні відомості: «Направляємо на Вашу адресу матеріали адміністративної справи відносно гр. ОСОБА_1 ..., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП».

Тобто, матеріали справи відносно ОСОБА_1 містять суттєві розбіжності щодо кваліфікації правопорушення, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи. Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що ані з протоколу про адміністративне правопорушення, ані з письмових пояснень ОСОБА_1 неможливо встановити яке саме правопорушення було вчинено передбачене ст. 155 чи ст. 155-2 КУпАП.

На додаток до цього потрібно враховувати, що суд не має права редагувати чи в будь-який інший спосіб змінювати фабулу обвинувачення, як у бік пом`якшення, так і в бік обтяження відповідальності особи. Встановлення фактів та обставин вчиненого правопорушення, визначення переліку доказів, що підтверджують такі факти та обставини, здійснення кваліфікації діяння особи є виключним повноваженням органів (посадових осіб), що відповідно до чинного законодавства уповноважені на складення протоколу про адміністративне правопорушення, і суд, будуючи уповноваженим лише на судовий розгляд, позбавлений можливості втручатися у ці повноваження.

Отже, працівникам поліції потрібно у процесі доопрацювання матеріалів справи, складених відносно ОСОБА_1 , точно, повно та безальтернативно визначити кваліфікацію її діяння, зазначивши конкретну статтю КУпАП, що передбачає склад адміністративного правопорушення, та частину такої статті.

Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 473094 від 15.11.2022 року, який було складено відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 155-2 КУпАП, неможливо встановити частину цієї статті, структура якої містить дві частини та примітку.

При цьому ч. 2 ст. 155-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення таких самих дій, що передбачені у ч. 1 ст. 155-2 КУпАП, але особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж саме правопорушення, чи у великому розмірі.

Отже, у разі здійснення кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 155-2 КУпАП працівники поліції мають розбірливо, точно та зрозуміло зазначити частину цієї статті. В противному випадку суд так само буде позбавлений можливості вирішити питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності з огляду на неможливість встановити в її діянні ознаки конкретного складу адміністративного правопорушення.

На додаток до цього суд звертає увагу, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-2 КУпАП є матеріальним, внаслідок чого правопорушення вважається закінченим з моменту настання визначених законодавством наслідків.

Відповідно до примітки до ст. 155-2 КУпАП такими наслідками є завдання покупцям чи споживачам матеріальної шкоди у розмірі, що перевищує 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Одночасно з цим ані протокол про адміністративне правопорушення, ані інші матеріали справи не містять жодних відомостей щодо того який розмір матеріальної шкоди та яким саме покупцям і споживачам було завдано внаслідок продажу тютюнових виробів з перевищенням встановленої ціни.

Не встановлення розміру заподіяної шкоди для матеріальних складів адміністративних правопорушень є суттєвою перешкодою для повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду, оскільки в такому випадку має місце неналежна та неповна кваліфікація діяння особи, внаслідок чого суд не може вирішити питання про наявність в її діях ознак конкретного складу адміністративного правопорушення.

Отже, якщо кваліфікація дій ОСОБА_1 буде здійснюватися за ст. 155-2 КУпАП, то працівники поліції, крім конкретної частини такої статті, мають вказати конкретний розмір матеріальної шкоди, завданої конкретним покупцям чи споживачам, внаслідок вчинення такого правопорушення, а також документи, що підтверджують розрахунок такої шкоди.

Суд також звертає увагу на те, що як склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155 КУпАП, так і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-2 КУпАП, має спеціального суб`єкта правопорушення працівник у сфері торгівлі або суб`єкт підприємницької діяльності. Отже, притягнути до відповідальності за ці правопорушення може лише конкретних осіб, що мають відповідний правовий статус.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , суд встановив, що вона є продавцем ФОП « ОСОБА_2 ». Однак на підтвердження цих відомостей, що просто зазначені у протоколі, матеріали справи не містять жодного офіційного та належним чином завіреного документа, що підтверджував би перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_2 », виконання ОСОБА_1 трудової функції продавця, а також документів, що засвідчували б наявність відповідної фізичної особи-підприємця.

Отже, з метою встановлення належності суб`єкта правопорушення, працівники поліції мають надати суду офіційні та належним чином завірені документи, що підтверджують: 1) перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_2 »; 2) виконання ОСОБА_1 у цих трудових відносинах трудової функції продавця; 3) наявність у ОСОБА_3 правового статусу фізичної особи-підприємця.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-2 КУпАП, у графі щодо складу правопорушення було зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги селищної ради смт. Димер.

Суд вкотре звертає увагу, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Внаслідок цього суд не має можливості та повноважень самостійно витребувати чи збирати документи, у тому числі документи, яким затверджені відповідні вимоги селищної ради смт. Димер. Такими повноваженнями відповідно до чинного законодавства наділяються саме органи (посадові особи), що мають повноваження на складення протоколу. Отже, у даному випадку саме працівники поліції повинні надати відповідні докази на підтвердження існування відповідних вимог селищної ради смт. Димер, які порушила ОСОБА_1 своїми діями.

Надання працівниками поліції доказів на підтвердження існування відповідних вимог селищної ради смт. Димер дасть можливість суду встановити факт наявності чи відсутності їх порушення з боку ОСОБА_1 , а отже і вирішити питання про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Оскільки під час судового розгляду суд встановлює не тільки факти та обставини, що стосуються вчиненого правопорушення, але і факти та обставини, що стосуються особи правопорушення з метою визначення виду та розміру адміністративного стягнення, то суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного документа, що стосується характеристики особи ОСОБА_1 , а також не долучено довідку з інформаційної системи «АРМОМ» відносно ОСОБА_1 . Зазначені недоліки позбавляють суд можливості вирішити питання про можливе накладення адміністративного стягнення.

Суд вважає за доцільне, також зазначити наступне.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Одночасно з цим єдиним доказом, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Відповідно до положень п. 24 ППВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний Суд України визнав правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Отже, з огляду на допущену неповноту при складанні адміністративного матеріалу, що в свою чергу унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні, оскільки при розгляді справи суд повинен з`ясувати всі конкретні обставини справи і з урахуванням досліджених доказів постановити в справі належне рішення, суд приходить до висновку про необхідність повернення вказаного матеріалу до Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 155-2 КУпАП повернути до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення та усунення зазначених недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рукас