Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/352/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, тимчасово не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., без позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 30.09.2022 року о 04 год. 15 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Г.України, 12а, керувала транспортним засобом «Volkswagen Golf GTI», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя), від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 жовтня 2022 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обгрунтовуючи винесену постанову районний суд зазначив про те, що її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.

Однак, судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 268 КУпАП справу було розглянуто за її відсутністі. Вона не могла брати участь в судовому засіданні, оскільки, належним чином судом повідомлена не була. Зокрема, вказане безпосередньо зазначено в самій постанові.

Одночасно, судом в оскаржуваній постанові зазначено, що «в протокол серії ААД № 380228 від 30.09.2022 року від 30.09.2022 року не містить інших засобів зв`язку (номер телефону, електронної пошти тощо).

На противагу вказаному враховуючи, що вказаний протокол не містить відомостей відповідно до яких можливо здійснити виклик її, як особи, що притягується до відповідальності суд повинен був направити вказаний протокол на доопрацювання.

Проте, не зрозуміло з яких підстав суд вирішив, що дане є неповажною причиною для відкладення розгляду справи та позбавивши її права на захист, розглянув справу за її відсутності.

Також апелянт зауважує, що притягнення її до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено Кіровським районним судом міста Кіровограда за відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів які б підтверджували обставини керування нею транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння.

Також при розгляді справи судом було застосовано спрощений підхід, а саме обґрунтування вини формувалося лише на одних суб`єктивних даних сприйняття події працівниками поліції, що зафіксовані у протоколі, та з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність провини (показання свідків, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, скарги інших учасників дорожнього руху та інше), що не допустимо.

З матеріалів справи (зокрема оскаржуваної постанови суду) слідує, що суд вважає доведеною її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення, відеофайли.

Будь-яких інших обставин, документів та підстав судом не зазначено.

Також, на думку апелянта доказів, які б підтверджували наявність підстав та ознак за яких поліцейський при зупинці її транспортного засобу дійшов висновку та вважав, що вона перебуває у стані сп`яніння.

Крім того, тієї ночі її вже зупиняли винесли штраф за водіння без прав, однак, жодних ознак сп`яніння не вставили. Під час спілкування з працівниками поліції вона повідомила наряд поліції, що метою пересування по місту в комендантський час була необхідність заїхати аптеку.

Таким чином матеріали даної справи не містять безспірних та достатніх, належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували обставини керування нею транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Розгляд справи стосовно ОСОБА_1 призначався апеляційним судом на 16.11.2022, проте, у зв`язку з відсутністю інформації щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи, розгляд було відкладено на 28.11.2022. Однак, в судове засідання призначене на 28.11.2022, ОСОБА_1 не з`явилася.

Апеляційним судом були вжиті заходи для виклику в судове засідання ОСОБА_1 шляхом телефонограми зі змістом судової повістки, однак особа, за вказаним в апеляційній скарзі номером мобільного зв`язку заперечила, що є особою ОСОБА_1 .

Поряд з-цим, судом відзначається, що інформація про день, час та місце розгляду даної справи завжди завчасно розміщувалась на офіційній сайті «Судова влада України» в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду», інформація якого є відкритою та загальнодоступною.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 , як автор апеляційної скарги достеменно була обізнана про розгляд її справи в Кропивницькому апеляційному суді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом та змістом її апеляційної скарги, - окрім неявки в судове засідання також не зверталась до апеляційного суду із запитом про рух даної справи про адміністративне правопорушення та її судовий розгляд, що розцінюється судом, як навмисне затягування строків розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 мала достатній час реалізувати свої права, у тому числі при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, надати письмові пояснення, тощо, а тому вважає, що можливо провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а його висновки про доведеність вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги - є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Наведене кореспондується з положеннями п.7 Розділу І Інструкції 1452/735, яким визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, із аналізу наведених вимог законодавчих актів убачається, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, під час проведення якого застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків та у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, Порядку та вимог ст.266 КУпАП - допущено не було.

Суддею районного суду при розгляді справи по суті дотримано вказаних вимог закону та надана належна правова оцінка матеріалам справи. Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 380228 від 30.09.2022 року, з якого убачається, що 30.09.2022 року о 04 год. 15 хв., ОСОБА_1 рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Г.України, 12а, керувала транспортним засобом «Volkswagen Golf GTI», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя), від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_2 від проходження огляду відмовилася;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП КОНД КОР;

- довідкою відповідно до якої ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримувала;

- відеозаписом подій, який долучений працівниками поліції до протоколу.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що вони відповідають критерію належності, допустимості та достатності, а тому суддя першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Докази зібрані по справі не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, оскільки вказані докази містять усю інформацію щодо події та суті правопорушення, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги при прийнятті рішення. Підстав вважати, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу у апеляційного суду також немає.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційні доводи про те, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції невідповідають обставинам справи є безпідставними та необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що вона перед керуванням транспортним засобом не вживала алкогольних напоїв, та матеріали справи не містять доказів її перебування у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки остання притягнута до адміністративної відповідальності саме за порушення вимог п.2.5 ПДР України, тобто за відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Тому за таких обставин факт перебування чи/або не перебування особи у стані сп`яніння не має юридичного значення.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом та відсутні докази на підтвердження цього є надуманими та необґрунтованими, оскільки спростовуються відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_1 власноруч зазначила, що тієї ночі вона керувала автомобілем та зупинялась працівниками поліції.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїми правами, виклавши свої заперечення в апеляційній скарзі та надавши свої пояснення в апеляційному суді. Однак, в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з`явилась, про хід розгляду справи не цікавилась.

Проте, наведені апелянтом аргументи в апеляційній скарзі не вказують на помилковість висновків судді районного суду суду та незаконність постановленого рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що переконливих доводів та доказів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Ураховуючи наведене, постанова судді районного суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає, а викладене підтверджує правильність висновку суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, судом першої інстанції здійснено повний та всебічний розгляд справи і порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування даного рішення апеляційним судом не встановлено, а тому постанова районного суду щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18 жовтня 2022 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко