Справа № 461/8839/21 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/314/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., захисника Роюк Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2022 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 472 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил №1724/209000/21 від 5 вересня 2021 року, товари повернуто ОСОБА_1 для вивезення за межі території України або для ввезення в Україну після сплати відповідних платежів.

Згідно з протоколом про порушення митних правил, 5 вересня 2021 року близько 06 години 39 хв. в зону митного контролю митного поста «Мостиська» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки «Mercedes Benz sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керівництвом ОСОБА_1 . Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій заявив про наявність в нього дитячих іграшок та речей особистого користування. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації під час проведення митного огляду у вантажному відсіку транспортного засобу без ознак приховування було виявлено товари, не зазначені у декларації. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу. Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано за ст. 472 МК України, як переміщення через митний кордон України вищевказаного товару шляхом недекларування, тобто, незаявлення за встановленою формою точних відомостей про нього, а саме про його наявність та кількість.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 936 097,60 грн та конфіскації товару. Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 29 589,54 грн.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є необ`єктивною, немотивованою та підлягає скасуванню. Зокрема, вказує на те, що у митній декларації ОСОБА_1 зазначив про наявність у нього дитячих іграшок та речей особистого використання, однак під час проведення огляду транспортного засобу, було виявлено товари не зазначені в декларації, загальною вартістю 936 097,60 грн, що підтверджується висновком спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 18 жовтня 2021 року №-0808.

Апелянт звертає увагу на те, що хоч в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що на прохання своєї знайомої ФОП ОСОБА_2 мав перемістити та розмитнити придбаний нею у Польщі товар, однак суд у своїй постанові вказує на приналежність товару ОСОБА_1 .

Попри те, що судом вказано, що розмитнення мало бути проведено на митному посту «Мостиська» Львівської митниці, однак ОСОБА_1 не надавав жодних документів з цього приводу.

Зазначає, що митний орган вважає, що ОСОБА_1 з моменту подання митної декларації заявив митному органу усі необхідні для здійснення митного оформлення відомості, необхідні для декларування товару.

Крім того, покликання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 вперше проводив розмитнення товару є безпідставними, оскільки на долучених до апеляційної скарги витягах чітко прослідковується безперервна діяльність ОСОБА_1 в період 01.07.21-28.09.21 із перевезення митного оформлення товарів у зону діяльності Галицької митниці Держмитслужби.

У судовому засіданні представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. подану апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.

Захисник Роюк Л.І. проти задоволення апеляційних вимог заперечила, зазначивши, що вважає рішення судді місцевого суду законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах справи, а тому просила залишити таке рішення без змін.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотання про його відкладення не подав. Його захисник Роюк Л.І. не заперечила проти проведення судового розгляду у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши позицію представника Львівської митниці Держмитслужби, захисника Роюк Л.І., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суддя суду першої інстанції, на виконання вимог статей 486, 489, 495 МК України, всебічно, повно та об`єктивно з`ясував фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, в їх сукупності та прийняв рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, ст. 527 МК України.

Зокрема, своє рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суддя місцевого суду обґрунтував тим, що ст. 466 МК України визначено двоканальну систему митного контролю; при цьому смуги руху, позначені символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначені для переміщення товарів в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню, а смуги руху, позначені символами червоного кольору («червоний коридор»), призначені для переміщення всіх інших автомобільних транспортних засобів і товарів; особа, яка здійснює переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України, самостійно обирає смугу руху («зелений» або «червоний» коридор) для проходження митного контролю. Як слідує з наявного у матеріалах справи контрольного талону, водій ОСОБА_1 порядок проходження по смузі руху «червоний коридор», тим самим заявивши митному органу про переміщення товарів в обсягах, що підлягають письмовому декларуванню, підлягають оподаткуванню митними платежами, чи підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При цьому ОСОБА_1 перевищував товар, що був значним по своєму обсязі та об`ємі, адже займав майже половину всього вантажного відсіку автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , доступ до вказаного товару нічим не утруднювався, а відтак такий не міг бути непоміченим працівниками митного органу.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що придбаний у РП товар він переміщував на прохання своєї знайомої ФОП ОСОБА_3 . Вказаний товар був придбаний відповідно до рахунків-фактур № 1/09/2021, № 2/09/2021, № 3/09/2021 від 1 вересня 2021 року за 12 470 польських злотих, що еквівалентно 88 539 грн, що підтверджується наданими суду рахунками-фактурами (а.с 107-110). Як зазначив ОСОБА_1 , розмитнення товару мало бути проведене на митному посту «Мостиська» Львівської митниці; на оплату митних платежів ОСОБА_3 надала йому 35 000 грн. 5 вересня 2021 року, прибувши спочатку до зони прикордонного контролю в пункті пропуску «Медика-Шегині» митного поста «Мостиська» приблизно о 02 годині 30 хв., пройшов прикордонний контроль та обрав смугу руху «червоний коридор» для проходження митного контролю. Одразу по завершенні прикордонного контролю розпочався митний контроль, смуга руху «червоний коридор» була обрана ним свідомо, оскільки він мав намір та повинен був задекларувати наявний в автомобілі товар. Зазначив, що усно заявив представнику митного органу про бажання вчинити передбачені законом дії з розмитнення переміщуваного товару та показав йому наявні рахунки-фактури. Інспектором митниці була надана декларація та вказано про необхідність провести декларування речей, які належать особисто ОСОБА_1 , через це при заповненні митної декларації він у такій зазначив лише про дитячі іграшки та речі особистого користування, адже вони належали особисто йому. Віддавши митну декларацію інспектору, очікував на площадці інспектора, який мав провести огляд товару та його розмитнення. Працівники митного органу десь через 1,5 год. після в`їзду в зону митного контролю та перебування на площадці скерували автомобіль в бокс поглибленого огляду та вказали на необхідність вивантаження товару для огляду, що ним і було зроблено. Він був впевнений, що перерахунок проводиться для визначення розміру митних платежів. Однак інспектором був складений щодо нього протокол про порушення митних правил.

Допитана у суді першої інстанції в статусі свідка ФОП ОСОБА_3 надала суду пояснення про те, що дійсно попросила свого знайомого ОСОБА_1 , який користується мікроавтобусом «MERCEDEBENSPRINTER 316 CDI» привезти з РП в Україну придбаний нею товар. Даний товар був придбаний відповідно до рахунків фактур № 1/09/2021, № 2/09/2021, № 3/09/2021 від 1 вересня 2021 року за 12 470 польських злотих, що еквівалентно 88 539 грн. Знаючи, що партія товару є великою, підлягає до розмитнення, одразу ж надала ОСОБА_1 35 000 грн для сплати митних платежів. 5 вересня 2021 року ОСОБА_1 зателефонував їй з кордону та сказав, що очікує поки до нього підійде інспектор митниці провести розмитнення її товару, але під ранок повідомив про складення щодо нього протоколу про порушення митних правил.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та закрив провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

З таким висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Так, диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар.

Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Як слідує з наявних матеріалів справи, а також наданих пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , обрання ОСОБА_1 смуги руху «червоний коридор» підтверджує намір останнього провести декларування переміщуваних речей, які були придбані фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 , оскільки в переміщуваному транспортному засобі такі товари знаходились без ознак приховування, такі речі мали значний об`єм, їх була велика кількість. Крім того, у ОСОБА_1 були наявні рахунки-фактури, що підтверджують вартість придбаних речей, яка, всупереч висновку №-0808 від 18 жовтня 2021 року, становить 88 539 грн, а не 936 097,60 грн., як про це заявлено митним органом. З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, працівникам митниці було відомо про необхідність декларування та розмитнення виявлених у ОСОБА_1 товару. Водночас, зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав на меті заявити недостовірні відомості у митній декларації та, як наслідок, здійснити недекларування переміщуваного ним товару.

З відповіді на адвокатський запит №6 від 17 листопада 2021 року вбачається, що Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України надав відомості про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в`їхав на територію України через пункт пропуску «Шегині» о 02 год. 33 хв. З витягу АСМО «Інспектор» вбачається, що документи до митного контрою ОСОБА_5 були прийняті о 06 год. 39 хв., тобто існують значні часові розбіжності між проходженням ОСОБА_1 прикордонного контролю та початком митного контролю, який повинен бути розпочатий одразу ж після завершення прикордонного контролю. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про те, що перебування ОСОБА_1 у зоні митного контролю понад чотири години свідчить про те, що останній розумів необхідність розмитнення переміщуваних речей та намагався здійснити таке розмитнення.

На думку апеляційного суду, наявні у матеріалах справи докази у вигляді протоколу про порушення митних правил №1724/209000/21 від 5 вересня 2021 року, контрольний талон 825215, митна декларація, висновок №-0808, доповідна записка безумовно підтверджують факт перетину ОСОБА_1 державного кордону та заїзду у зону митного контролю, однак є недостатніми для встановлення у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Більше того, представленим митним органом висновком експерта вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару завищено у понад десять разів, а відтак такий не може братися судом до уваги.

Викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта про неправильне зазначення в оскаржуваній постанові відомостей про приналежність товару ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки, за відсутності інформації про протилежне, презюмується що товар належить особі, яка його переміщує. У даній ситуації ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердили передачу останньою товару ОСОБА_1 для перевезення та розмитнення, що і здійснювалося ним, а тому твердження судді місцевого суду не суперечить наявним матеріалам справи та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стосовно покликання представника митного органу на те, що документи, які підтверджують вартість вилученого у ОСОБА_1 товару, є сумнівними, то відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а згідно п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Оскільки стороною захисту надано відповідні-рахунки фактури, що відповідають вимогам ст. 49 МК України, апеляційний суд вважає такі належним доказом підтвердження вартості переміщуваного товару. Водночас, установлена висновком №-0808 вартість зазначеного товару свого підтвердження не знайшла. При цьому час пред`явлення зазначених рахунків-фактур не впливає на їх достовірність.

Покликання на те, ОСОБА_1 раніше здійснював діяльність з перевезення та митного оформлення товарів не підтверджує наявність умислу в його діях під час здійснення переміщення зазначеного товару.

Відтак вважаю, що суддею місцевого суду зроблені правильні висновки про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки долучені до матеріалів справи органом митного контролю документи не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 472 КУпАП. Таких доказів не здобуто і під час розгляду справи суддею апеляційної інстанції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, тому доводи апеляційної скарги про необ`єктивність, невмотивованість, незаконність та безпідставність прийнятого рішення є необґрунтованими.

З огляду на наведене, постанова судді першої інстанції є вмотивованою, а підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2022 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.