Справа №461/8634/21
Провадження №3/461/32/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є. з участю представника митниці Лубоцького Б.І., захисника Завади Т.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

гр. ОСОБА_1 , місце проживання або перебування: АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про порушення митних правил №1972/20900/21 від 06.10.2021 року, 18.03.2021 митним постом «Мостиська» Галицькоi митниці Держмитслужби здійснено пропуск на митну територію України товару «легковий автомобiль, марка MERCEDES-BENZ, модель S350, рiк виготовлення 2020р., модельний рiк 2021р., дата НОМЕР_1 реєстрації 10.07.2020р., номер двигуна немає даних, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2925 см.куб., 210 Kw., тип двигуна - дизельний, кiлькiсть сидячих місць, включаючи водія, 5, колір чорний, призначений для використання по дорогах загального користування», який переміщувався згідно з митною декларацією типу IM40EE № UA209180/2021/010995 вiд 16.03.2021.

Як підставу для пропуску на митну територію України вказаного товару громадянином України ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для здійснення митного контролю особисто було подано рахунок-фактуру (kaufvertrag/rechung) № E177255-1 вiд 12.03.2021 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №№ НОМЕР_4 10.07.2020 та ZBI264277489 вiд 16.03.2021, виданi компетентними органами Німеччини. Згідно з рахунком-фактурою (kaufvertrag/rechung) № E177255-1 вiд 12.03.2021 німецькою компанією AS InternationalGmbH (Lutherstrabe 55, 45478 MulheimanderRuhr) автомобіль марки MERCEDES-BENZ S350, VIN НОМЕР_2 , було продано ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) за ціною 44 200 євро.

18.03.2021 для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби було подано електронну митну декларацію типу IM40ДЕ № UA209180/2021/11472 разом з товаросупровідними документами, зокрема: - рахунок-фактура (kaufvertrag/rechung) № 177255-1 від 12.03.2021.- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 10.07.2020, видане компетентними органами Німеччини,- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 16.03.2021, видане компетентними органами Німеччини. Відповідно до поданих документів, продавцем та відправником товару є німецька компанія AS InternationalGmbH (Lutherstrabe 55, 45478 MulheimanderRuhr), покупець та особа, вiдповiдальна за фінансове врегулювання - громадянин України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 17.11.1996 Знам`янським МРВ УМВС України у Кіровоградській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ). Декларант - ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ). Фактурна та митна вартість товару - 44 200 євро (згідно з курсом НБУ станом на 18.03.2021 становить 1 457 950,26 гривень).

Митними органами Німеччини листом від 06.09.2021 № Z46632021.UA.800100-DVIII.A.22 (лист Держмитслужби № 20/20-02-01/7.4/3062 від 06.09.2021) надано видрук митної декларації № 21DE43E9 вiд 15.03.2021, згiдно з якою експортером (відправником) вказаного автомобіля є німецька компанія MercedesBenz (Mercedesstr. 120, 70372 Stuttgart, DE), отримувачем- ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), а фактурна вартість автомобіля становить 71 590 євро (згідно з курсом НБУ станом на 18.03.2021 вiдповiдає сумі 2 361 417,63 грн).

П.8 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (Закон України від 13.03.2012 N 4495-VI) визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від iменi якої здiйснюється декларування. Згідно з ч.1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до ч.8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Декларування вказаного автомобіля Галицькій митниці Держмитслужби вiд iменi громадянина України ОСОБА_1 здійснювалося ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ) відповідно до Договору про надання брокерських послуг та декларування товарів б/н від 16.03.2021. Пунктами 2.1 та 2.2 якого визначено, що Замовник ( ОСОБА_1 ) зобов`язаний надати митному брокеру (ФОП ОСОБА_3 ) справжні, достовірні документи на переміщення через митний кордон України Товарів, а також повідомляє інформацію та відомості, які необхідні для митного контролю і митного оформлення та не зазначеної у товаро-транспортній документації. До переліку необхідних документiв входять: зовнішньоекономічний договір, коносамент чи інший транспортний документ, який підтверджує належність Замовнику Товарiв, рахунок-фактура/iнвойс, специфікація/свідоцтво про ресстрацію ТЗ чи інший документ, який характеризує Товари (...). Також п. 7.6 визначено, що Замовник несе відповідальність за справжність і достовірність документів та iнформації, необхідної для митного контролю і митного оформлення.

ОСОБА_3 у своїх поясненнях від 30.09.2021 зазначив, що всі документи, які були підставою для митного оформлення вказаного автомобіля, було надано особисто гр. ОСОБА_1 відповідно до вказаного Договору.

Отже, ОСОБА_1 подав митному органу як підставу для пропуску та митного оформлення автомобіля марки MERCEDES-BENZ S350, VIN НОМЕР_2 , рахунок-фактуру (kaufvertrag/rechung) № E177255-1 вiд 12.03.2021, який містить неправдиві дані щодо відправника та вартості товару. Таким чином громадянином України ОСОБА_1 вчинено дii спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо ціни товару, які необхідні для визначення його митної вартості.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 ст. 483 МК України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не прибув. В судове засідання з`явився захисник Завада Т.Р., подав через канцелярію суду письмові пояснення в яких зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки Протокол було складено після пропуску товару на митну територію України, а тому дії особи не могли бути кваліфіковані за цією статтею. Зазначає, що наявні в матеріалах справи документи не мають жодної юридичної сили, так як не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а працівниками митниці не була проведена належна перевірка відповідних інвойсів, а також не було отримано належних даних щодо вартості товару від компанії. У зв`язку із цим просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях особи складу порушення митних правил.

Представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. в судовому засіданні підтримав відомості, що викладені у протоколі про порушення митних правил № 1972/20900/21 від 06.10.2021 року, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України на накласти стягнення в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів

Заслухавши думку представника митниці, захисника особи, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положення п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно з статтею 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 483 Митного кодексу України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до пункту 21 частини 1 статті 4 МК України, митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання.

Згідно пункту 29 частини 1 статті 4 МК України, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 186 МК України, переміщення товарів через митний кордон України здійснюється засобами авіаційного, водного, автомобільного, залізничного, трубопровідного транспорту та лініями електропередачі, а також змішаними перевезеннями. Під змішаним (комбінованим) перевезенням розуміється міжнародне перевезення вантажів щонайменш двома різними видами транспорту відповідно до договору змішаного (комбінованого) перевезення з місця в одній країні, де вантажі переходять у відання оператора такого перевезення, до визначеного місця доставки в іншій країні.

Згідно з положенням частини 3 статті 187 МК України, митні органи виконують митні формальності в зонах митного контролю, створених відповідно до положень глави 48 цього Кодексу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 МК України, з метою забезпечення здійснення митними органами митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, проведення заходів, пов`язаних з виявленням, попередженням та припиненням контрабанди і порушень митних правил, у пунктах пропуску через державний кордон України, на територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на територіях підприємств, вільних митних зон, митних складів, складів тимчасового зберігання, а також в інших місцях, визначених відповідно до цього Кодексу, створюються зони митного контролю.

Згідно з частиною 1 статті 331 МК України, споруди та об`єкти, що належать державним органам, уповноваженим проводити заходи офіційного контролю, розміщуються у зонах митного контролю, створених у межах пунктів пропуску через державний кордон України, з дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до ст. 194 МК України, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари. Попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України здійснюється шляхом надання митному органу, в зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з Класифікатором типів декларацій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 року, декларація із літерним кодом напрямку переміщення «ІМ» та літерним кодом типу декларації «ЕЕ» є попередньою митною декларацією з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що митна декларацію IM40EE № UA209180/2021/010995 вiд 16.03.2021 на підставі якої відповідний товар в`їхав на митну територію України належить до попередньої митної декларації з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 259 МК України, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Відтак, суд констатує, що на підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито, а така подається для пропуску через державний кордон України товарів та їх доставки до митного органу призначення для здійснення митного оформлення.

Відповідно до п. 5.1. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року, у разі прийняття митним органом рішення про випуск відповідно до заявленого митного режиму товарів, транспортних засобів комерційного призначення за такою попередньою МД Декларанту повертаються також аркуш з позначенням "3/8" ЄАД, відповідні йому додаткові аркуші і доповнення з проставленими в них відбитками особистої номерної печатки.

Отже, з моменту прийняття попередньої декларації та пропуску товару (в даному випадку автомобіля) в зонах митного контролю через пункт пропуску і завершення відповідної митної процедури та митних формальностей шляхом прийняття митним органом рішення про випуск відповідно до заявленого митного режиму товарів, транспортних засобів комерційного призначення за такою попередньою митною декларацією, особа не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку із відсутністю такої обов`язкової ознаки як переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України.

Судом встановлено, що 18.03.2021 митним постом «Мостиська» Галицькоi митниці Держмитслужби здійснено пропуск на митну територію України товару «легковий автомобiль, марка MERCEDES-BENZ, модель S350, рiк виготовлення 2020р., модельний рiк 2021р., дата НОМЕР_1 реєстрації 10.07.2020р., номер двигуна немає даних, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2925 см.куб., 210 Kw., тип двигуна - дизельний, кiлькiсть сидячих місць, включаючи водія, 5, колір чорний, призначений для використання по дорогах загального користування», який переміщувався згідно з митною декларацією типу IM40EE № UA209180/2021/010995 вiд 16.03.2021.

При цьому, 18.03.2021 для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби було подано електронну митну декларацію типу IM40ДЕ № UA209180/2021/11472 разом з товаросупровідними документами.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки протокол було складено після пропуску товару на митну територію України, а тому дії особи не могли бути кваліфіковані за цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи представниками Львівської митниці не надано доказів підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих до митного контролю в Україні відсутні, адже вказані документи недійсними у встановленому законом порядку не визнавались, зокрема не надано доказів на спростування рахунку-фактури (kaufvertrag/rechung) № E177255-1 вiд 12.03.2021, згідно з яким німецькою компанією AS InternationalGmbH (Lutherstrabe 55, 45478 MulheimanderRuhr) автомобіль марки MERCEDES-BENZ S350, VIN НОМЕР_2 , було продано ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) за ціною 44 200 євро.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

З огляду на викладене, вимоги Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» поширюються на відносини, що виникли в даній справі про порушення митних правил, оскільки безпосередньо пов`язані зі створенням, відправлення, передавання, використання електронних документів.

Згідно статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Таким чином, суд зазначає, що юридичну силу мають виключно ті електронні документи, які містять обов`язкові реквізити електронного документа у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Разом з цим, як вбачається з митної декларації № 21DE43E9 вiд 15.03.2021, яка на думку митного органу були підставою для експорту товару з території Євросоюзу, на такій відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

В судовому засіданні адвокат Завада Т.Р. зазначив, що жодних угод між ОСОБА_1 та компанією MercedesBenz (Mercedesstr. 120, 70372 Stuttgart, DE)з приводу імпортованого товару не укладалося, а тому ОСОБА_1 невідоме походження документів, що надані митницею.

Вказані обставини представником Львівської митниці не спростовані.

Отже, суд приходить до висновку, що працівниками Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, оскільки наявні в матеріалах справи документи не мають жодної юридичної сили, так як не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а працівниками митниці не була проведена належна перевіркавідповідних інвойсів, а також не було отримано належних даних щодо вартості товару від компанії.

При цьому, надані Львівською митницею документи на підтвердження факту продажу транспортного засобу не можна вважати належними та допустимими, оскільки на таких відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відтак, наявні в матеріалах справи докази винуватості особи не можуть бути покладені в основу її обвинувачення, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.6постанови від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил не можливе, якщо в діях особи відсутній умисел на вчинення таких дій.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України пов`язаного із переміщенням товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості з метою приховування їх від митного контролю характеризується умислом. Тобто, в даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення, є намір особи неправомірно перемістити товар через митний кордон України на підставі документів, що містять неправдиві відомості стосовно ціни з метою зменшити розмір податків і зборів. Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка, проте, є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи.

В даному випадку, суд приходить до висновку, що в ході розгляду цієї справи не доведено наявність умислу у діях ОСОБА_1 , зокрема умислу спрямованого на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо ціни товару, які необхідні для визначення його митної вартості.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Аналіз досліджених по справі доказів, встановлених обставин і відповідних їм положень чинного законодавства, приводить до висновку, що в ОСОБА_5 відсутній склад порушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 статті 247 КУпАП.

Керуючись, п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, ст.ст.69, 198,222, 243, 335,472,528 МК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрити.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Радченко В.Є.