ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 Справа №607/17151/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новосілка, Заліщицького р-н, Тернопільської обл., зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , місце служби і посада: військова частина НОМЕР_1 , стрілець - помічник гранатометника,

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2022 року близько 08:00 год. під час проведення перевірки особового складу було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , який, в умовах особливого періоду, самовільно залишив розташування військової частини. 24.11.2022 року ОСОБА_2 самостійно повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП не визнав та вказав, що не знав про те, що потрібно з`явитися у військову частину.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме даними, які містяться у протоколі серії ЛВТ №196 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП від 25.11.2022 року; копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 26.05.2022 року; доповіддю про факт самовільного залишення місця служби (без зброї) військовослужбовцем військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану від 21.11.2022 року за №6716; поясненнями ОСОБА_1 від 25.11.2022 відповідно до яких 21.11, 22.11, 23.11 він був відсутній на військовій службі у зв`язку з тим, що тривалий час не бачив своїх рідних: маму, дружину та дітей, тому при прибутті в пункт постійної дислокації з району виконання завдань, не попередив нікого та поїхав додому та знаходився за адресою АДРЕСА_1 , на військову службу прибув 24.11.2022.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про оборону України, ст.1, ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнною стану в Україні або на окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені особою, в умовах особливого періоду, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та враховуючи обставини, які пом`якшують відповідальність, а саме, - визнання вини та щире розкаяння, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 40-1, 172-11, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двохсот дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті7 та частиною першою статті287 КУпАП.

CуддяВ. Л. Дзюбич