Провадження №33/812/224/22 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Тішко Д. А.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Лівшенка О. С.

захисника Пірога С. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2022 року, стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 25 липня 2022 року о 15 годині 20 хвилині водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або медичній установі, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозйомки.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою судді, 16 листопада 2022 року захисник ОСОБА_2 адвокат Пірог С. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2022 року скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що в судовому засіданні постанова судді не проголошувалася, про результат розгляду справи дізналися із реєстру судових рішень 14 листопада 2022 року, а копію постанови не отримували.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про дату слухання сповіщалися належним чином, заяв про причини неявки або про необхідність відкладення слухання справи не подав. Справа розглянута за його відсутністю у відповідності до положень статті 294 КУпАП та в присутності його захисника.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисника ОСОБА_2 адвоката Пірога С. В. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Так, за матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_2 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, повідомлявся про проведення судових засідань належним чином, але до суду не з`явився, направив в засідання свого захисника, який ознайомився з матеріалами справи та брав участь при її розгляді, в тому числі у день ухвалення суддею постанови (а.с.8-20).

За такого суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу та ухвалив постанову за відсутності ОСОБА_2 , який добровільно розпорядився своїм правом щодо особистої участі у судовому засіданні, направивши свого захисника, в присутності якого судом розглянута справа по суті.

Постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ухвалена 20 жовтня 2022 року, у той же день, коли захисник особи брав участь у судовому засіданні, але апеляційна скарга на судове рішення подана захисником особисто лише 16 листопада 2022 року, тобто поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

Посилаючись на непроголошення постанови суддею у день засідання та пізнє направлення її до реєстру судових рішень, з якою захисник Ломакіна І. В. ознайомився 14 листопада 2022 року, апелянт вважав це достатнім для поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

В той же час за матеріалами справи слідує, що постанова судді проголошена у день розгляду справи 20 жовтня 2022 року та в той же день поштою відправлена за місцем мешкання ОСОБА_2 . Заяв або клопотань від ОСОБА_2 та його захисника, які б свідчили про несвоєчасність виготовлення або надсилання поштою постанови судді, матеріли справи не містять. Внесення суддею постанови до реєстру судових рішень 3 листопада 2022 року теж свідчать про наявність судового рішення задовго до його оскарження захисником.

Таким чином, будучі обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, захисник особи, відносно якої складено протокол та розглянута справа по суті, тривалий час не цікавився рухом справи та наслідками її розгляду.

Доводи щодо дати отримання копії постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом ухвалення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захиснику. Тому строки оскарження не пов`язуються і з виконанням судом обов`язку з внесення постанови до відповідного реєстру, яка вноситься суддею раніше, ніж публікується у самому реєстрі, та не може свідчити про відсутність самого судового рішення у дату його постановлення.

Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, в клопотанні не наведено причин, які об`єктивно перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає, та застосування цих наслідків пропуску строку звернення до суду не є порушенням самого права на доступ до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_2 адвокату Пірогу С. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду

О. О. Ямкова