ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2022 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Мельничука Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ),

за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №217860 вбачається, що 04.10.2021 о 12:40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Вишгородській, 28/1 у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в установленому порядку за згодою водія із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820 ARHK-0571 при температурі повітря +21,0°С у присутності двох свідків та при вимірюванні вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду водія ОСОБА_1 склав 3,49‰.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №334302 вбачається, 04.10.2021 о 12:40 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Вишгородській, 28/1 у м. Києві, не обрав безпечної дистанції та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Богдан (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пунктів 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 пояснив, що транспортний засіб марки Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ) перебуває у його користування та вільний доступ до нього має його брат ОСОБА_3 , який того дня і керував ним. Він ( ОСОБА_1 ) немає жодного відношення до порушення зазначених у протоколах Правил дорожнього руху, а тому просив закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КупАП.

У судовому засіданні захисник Мельничук Ю.Л. клопотав про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому, поміж іншого, адвокат акцентував увагу суду на те, що патрульні поліцейські, складаючи протокол про адміністративне правопорушення щодо його довірителя, не пересвідчилися в особі правопорушника, що є неприпустимим.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол та його захисника, вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Згідно зі статті 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 62 Основного Закону ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані норми кореспондуються зі статтею 2 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), відповідно до якої суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право на справедливий та повноважний суд забезпечено також нормами статей 7, 8 Закону №1402-VIII.

Статтею 56 Закону №1402-VIII на суддю покладено обов`язок, з-поміж іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23).

Тобто, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Водночас, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію України» (далі - Закон №580-VIII).

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (ч. 1 ст. 1 вказаного Закону №580-VIII), основні обов`язки поліцейського визначені ст. 18 цього Закону.

Зокрема, поліцейський зобов`язаний, серед іншого, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і у спосіб, передбачений законодавством (ч. 1 ст. 254 та ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 32 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, або якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Зі змісту протоколів вбачається, що особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при складанні протоколу серії ААБ №217860 було встановлено на підставі «паспорта НОМЕР_5», а при складанні протоколу серії ААБ №334302 на підставі «паспорт гр. Укр. НОМЕР_5 (тим. доз. НОМЕР_3 )».

Разом із цим, як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, 04.10.2021 він не керував транспортним засобом Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ) та, як йому стало відомо згодом, в той день за кермом вказаного автомобіля перебував його рідний брат, - ОСОБА_3 , який має безперешкодний доступ до вказаного транспортного засобу.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис із нагрудної камери патрульного поліцейського №АА00601, який долучено до протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №217860 та серії ААБ №334302 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП відповідно, про подію та обставини, які слугували підставами для складання протоколів, з якого слідує, що на відеозаписі зафіксовано особу чоловічої статі, зовнішність якої суттєво відрізняється від зовнішності ОСОБА_1 , котрий був присутній у судовому засіданні та надав суду паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (серія НОМЕР_4 , виданий 06.03.2001 Радянським РУ ГУ МВС в місті Києві), судом беззаперечно було встановлено, що особа, яка зафіксована на відеозаписі, та присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 є різними особами. При цьому, на запитання суду присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що особа чоловічої статі, зафіксована на відеозаписі з боді-камери патрульного поліцейського являється його рідним братом ОСОБА_3 .

Слід зазначити про те, що у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), тобто обов`язковий процесуальний документ, який займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

У цій справі зміст відеозапису із нагрудної камери поліцейського у сукупності із наданими у судовому засіданні стороною захисту доказами свідчать про те, що в той час, коли було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки Toyota Rav 4 (д.н.з. НОМЕР_1 ), нівелюють доказове значення протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №334302 та серії ААБ №217860, а тому у цій справі протоколи не можуть бути джерелом доказів і бути покладеним в основу рішення суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись положеннями Основного Закону, а також принципами презумпції невинуватості, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає, що компетентною особою Національної поліції не доведено поза розумним сумнівом обставини, наведені у протоколі про порушення ОСОБА_1 пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП та пунктів 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, а навпаки свідчать про наявність підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 7, 245, 247, 251-252, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А.В. Касьян