КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Київ

Справа №361/2174/22

Апеляційне провадження №33/824/2540/2022

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 30 КУпАП приєднано ОСОБА_1 до стягнення за даним судовим рішення не відбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у справі №755/14790/21 у 2 роки 2 місяці 10 днів, та визначено йому загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами 3 (три) роки 2 (два) місяці 10 днів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривень 20 копійок.

Постанова суду мотивована тим, що у відповідності до положень ст. ст. 251,252 КУпАП, у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Також у порядку ст. 30 КУпАП порушнику приєднано не відбуту частину стягнення за цим судовими рішенням та за постановою суду від 12 жовтня 2021 у справі № 755/14790/21, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , його представником - адвокатом Пучко В.Д. подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що постанова є незаконною, оскільки постановлена без з`ясування всіх обставин справи, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суддею Броварського міськрайонного суду Київської області винесено постанову щодо повернення справи до Управління патрульної поліції м. Києва та зазначається ч.2 ст 130 КУпАП. На даний час в протоколі в наслідок підробки документу, зазначено ч.3 ст. 130 КУпАП. За якою частиною притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважаю суду не надано можливості.

Також представник вказує на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Із наявних у матеріалах справи письмових доказів неможливо зробити висновки щодо подій, які відбувались 12 січня 2022 року о 01.00 год, а саме: чи рухався автомобіль, які причини його зупинки, хто перебував за кермом автомобіля, чи було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Автомобіль на відеозапису знаходиться припарковий біля дерев`яного будиночку а не на проспекті Броварському в м. Києві.

Також представник звертає увагу на те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи містить лише чотири фрагменти відеозапису, з яких неможливо зробити жодного висновку про події, що відбуваються на відео та встановити осіб, присутніх на вказаному записі, тобто відеозапис вівся з переривами.

За таких обставин, вважає, що працівники поліції не виконали своїх правових обов`язків щодо належного оформлення протоколу відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Інструкції).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 12 січня 2022 року о 01.00 год. керував транспортним засобом «Chevrolet», н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Броварському у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мовлення, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №209448 від 12 січня 2022 року. Протокол не містить підпису ОСОБА_1 /а.с.1/;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним працівником патрульної поліції на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 3/;

відеозаписом з бодікамери 472349, на якому зображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме пропозиція поліцейського пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного у встановленому законом порядку, та відмова останнього від проходження такого огляду /а.с. 5/.

Сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновок викладений в постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів захисту про порушення умов формування протоколу, а саме наявності у ньому виправлень в зазначені «частини» ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Протокол про адміністративне правопорушення від 12 січня 2022 року складений за ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте, суть правопорушення у протоколі викладена невірно, оскільки ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення. В свою чергу, у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими не вказано кваліфікуючої ознаки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Крім цього, в матеріалах справи міститься Довідка щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, складена Старшим інспектором з о/д відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП капітаном поліції Аліною Тлісовою від 13 січня 2022 року, в якій вказано на те, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягався. Враховуючи вищевикладене, просить суд вчинене ОСОБА_1 , 12 січня 2022 року близько 01.00 год. адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, розглядати за ч.1 ст. 130 КУпАП /а.с. 4/.

Європейським судом з прав людини у рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження кваліфікуючі ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також наявність довідки від 13 січня 2022 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованого в протоколі.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять доказів того, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом або перебування його за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження протилежного. Також, маючи таку можливість, останній не зазначив про ці обставини в поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, або на нагрудну камеру поліцейського під час спілкування з ними. Слід також зазначити, що в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили після перегляду апеляційним судом 23 грудня 2021 року. Однак апеляційний суд з огляду на наведене вище позбавлений права здійснювати перекваліфікацію правопорушення в сторону посилення відповідальності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського 472349 вбачається, що на запитання поліцейського чому ОСОБА_1 так швидко їхав? Приблизно 180 км/год, останній відповів, що він так швидко не їхав, їхав по трасі, а потім включив сигнал повороту та повернув, що підтверджує керування останнім транспортним засобом перед зупинкою його працівниками поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського 472349 не є безперервним, і складається з окремих файлів, що не дозволяє встановити повну та об`єктивну картину подій, суд до уваги не приймає, оскільки події, зафіксовані відеозаписом та переглянуті судом апеляційної інстанції, відповідають суті правопорушення, викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на стан алкогольного сп`яніння.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Стосовно накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого особі права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року у справі №755/14790/21визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000, 00 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн /а.с. 36-39/.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року залишено без змін /а.с. 40-45/.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 30 КУпАП порушнику судом першої інстанції було приєднано не відбуту частину стягнення за постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року у справі № 755/14790/21, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, - 2 роки 2 місяці 10 днів та визначено йому загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами - 3 (три) роки 2 (два) місяці 10 днів, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки суду першої інстанції законними та обгрунтованими.

Апеляційним судом під час перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.