Справа № 307/4762/22
Провадження № 3/307/1897/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140552 від 21.09.2022 року вбачається, що 20 вересня 2022 року, о 22.40 год., начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), лейтенантом ОСОБА_2 , під час обходу спальних приміщень військового містечка було виявлено військовослужбовців строкової служби солдатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , молодшого сержанта ОСОБА_5 , солдатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , старшого солдата ОСОБА_13, солдата ОСОБА_8 та солдата ОСОБА_9 в спальному приміщенні другого поверху, які святкували День народження ОСОБА_4 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння: не чітка координація рухів та мови, явний запах алкоголю із ротової порожнини, агресія. На питання: «Що ви тут робите?» лейтенант ОСОБА_10 отримав відповідь: «П`ємо пиво». Військовослужбовця строкової служби солдата ОСОБА_11 було доставлено о 23:35 в Тячівську районну лікарню №1 для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де отримано відмову у здійсненні процедур освідчення. О 0:15 год. було доставлено в Хустську районну лікарню №1 для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де отримано відмову у здійсненні процедур освідчення. О 6:30 було доставлено в Рахівську районну лікарню №1 для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де за результатами освідчення у всіх військовослужбовців було виявлено 0.00 проміле алкоголю.

В протоколі зазначено, що своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 4 абзацу 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (…не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби), тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 172-20 КУпАП, а саме - вживав алкогольні, або слабоалкогольні напої, а також виконував службові обов`язки у нетверезому стані на території військового містечка в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що він прибув з наряду цього дня о 22 год. 10 хв та відпочивав. Однак вжде о 22 год. 30 хв. його розбудив командир та наказав їхати на освідчення для визначення ступеня алкогольного сп`янніня. На підтвердження своєї невинуватості він погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Такий огляд не було проведно з незалежних від нього причин та він не відмовлявся від проходження такого в медичному закладі де лікарі відмовили провсети огляд з технічних причин. Вже в м. рахів йому було встанвоелно, що він тверезий. Ствердив, що жодного алкоголю він того дня не вживав.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного правопорушення від 21.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , на території військового містечка в спальному приміщенні з іншими солдатами святкували День народження солдата та випивали пиво, однак після проведення медичного огляду в Рахівській районній лікарні, ознак сп`яніння не виявлено, результат 0.00 проміле алкоголю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

З аналізу приписів норм даної статті передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №140522 від 21.09.2022 року та долучені до нього матеріали справи, вважаю, що вина солдата ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не доведена, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння або ж його відмову від проходження огляду на визначення ступеню алкогольного сп`яніння. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник