Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/784/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542466 від 10.09.2021 та постанови судді від 13.10.2021 вбачається, що 10.09.2021 близько 23 год 17 хв в м. Ужгороді по вул. Гагаріна, 10 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 13.10.2021 та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що постанова є необгрунтована, наявна неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також дослідженим доказам. Заперечує факт вчинення правопорушення та стверджує, що не керував транспортним засобом і протилежне працівниками поліції не доведено. Факт керування ним транспортним засобом не підтверджені належними та допустимими доказами, у тому числі це не зафіксовано на долученому до матеріалів справи відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції. Окрім того, факт керування не підтверджено і поясненнями свідків, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. Просить врахувати, що обставини викладені у протоколі не відповідають фактичним обставинам, оскільки він не керував транспортним засобом у зазначені у протоколі час та місці. До того ж з 21 год 53 хв по 23 год 50 хв був затриманий та перебував у

-2-

службовому автомобілі патрульних, що також виключає факт керування автомобілем. Просить врахувати, що до затримання працівниками поліції він перебував у себе вдома за адресою проспект Свободи, 2/113, м. Ужгород. Під час розгляду справи суд порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу у його відсутності, чим позбавив його можливості захищати свої інтереси та надати докази не винуватості.

Також, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки такий пропущено з поважних причин. Зазначає, що у день розгляду справи 13.09.2021 своєчасно прибув до суду, однак секретар повідомила йому, що засідання відкладається і йому слід очікувати судової повісти з повідомлення про чергову дату слухання справи. Тривалий час не отримував жодних повідомлень, у зв`язку з чим звернувся особисто до суду щоб дізнатись про стан розгляду справи, де йому було повідомлено про наявність постанови.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 13.10.2021, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист, доводи щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

-3-

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542466 від 10.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 ставилось у вину те, що він 10.09.2021 близько 23 год 17 хв в м. Ужгороді по вул. Гагаріна, 10 А, керував транспортним засобом «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, окрім іншого, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка ставиться у вину особі, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, часом та місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, як слідує з рапорту поліцейського старшини роти ТОР УПП в Закарпатській області Мунерова І. І. є 21 год 44 хв -10.09.2021, що максимально узгоджується із поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і узгоджується з даними протоколу про адміністративне затримання серії АА № 034911 від 10.09.2021, згідно якого ОСОБА_1 вже о 21 год 53 хв був доставлений до приміщення Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, для складання адміністративних матеріалів у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, місцем вчинення адміністративного правопорушення, яке постановлено ОСОБА_1 у вину, як вбачається з рапорту поліцейського, пояснень свідка ОСОБА_5 та відеозаписів з нагрудних камер поліцейських - є проспект Свободи, 2 в м. Ужгороді.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормою, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав його винуватим у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, зазначивши при цьому, що часом вчинення адміністративного правопорушення є саме 10.09.2021 о 23 год 17 хв, яке до того ж мало місце за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 А, та встановив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, саме о 23 год 17 хв 10.09.2021 по вул. Гагаріна, 10 А в м. Ужгороді, що явно не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у ній письмовим доказам, про що також обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог статті 283 КПК України «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» вимагає щоб в постанові, крім інших даних, був викладений опис обставин, установлених при розгляді справи, в даному випадку встановлених судом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, суддя першої інстанції дав невірну оцінку обставинам адміністративного правопорушення, які не вбачаються з наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.

За таких обставин постанова суду не може бути визнана законною й підлягає скасуванню, як постановлена з порушенням вимог ст. 245, 252, 283 КУпАП.

-4-

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 10.09.2021 близько 21 год 44 хв у м. Ужгороді на проспекті Свободи, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia Souk», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів досліджених апеляційним судом.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 542466 від 10.09.2021, яким зафіксовано, зокрема, обставини

-5-

вчиненого правопорушення; які знайшли підтвердження також в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. Вказані пояснення свідків не суперечать змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2021.

Крім того, вказані пояснення свідків є узгодженими не тільки між собою, а й з даними, що об`єктивно зафіксовані в рапорті старшини роти ТОР УПП в Закарпатській області Мунерова І. І. від 10.09.2021; поясненнях свідка ОСОБА_5 та на відеозаписі, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, а також відповідають даним постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ААА № 034911.

Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків про винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також апеляційний суд оглянув відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про не доведення факту керування ним транспортним засобом, як необґрунтовані, при цьому зауважує, що причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не підлягають встановленню в межах даної справи, оскільки предметом доказування є саме фактичні дані щодо відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ці відомості не впливають на висновок про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, відхиляючи доводи ОСОБА_1 в цій частині, апеляційний суд враховує наявні у матеріалах справи докази, у тому числі відеозапис з нагрудної камери працівника поліції та звертає увагу на наступне.

Зокрема на те, що працівники поліції прибули на місце події за викликом громадянина ОСОБА_5 , який зателефонував на лінію 102 та повідомив, що транспортний засіб марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває чоловік у нетверезому стані, на виїзді з двору багатоповерхівки по проспекту Свободи, 2 у м. Ужгороді, заблокував йому проїзд. Після прибуття працівників поліції за вказаним

-6-

викликом на місці події перебували особа, яка здійснила виклик та пасажири його автомобіля, натомість водія автомобіля марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 не було за кермом. Згодом до вказано транспортного засобу прийшла дружина ОСОБА_1 ОСОБА_6 , яка в ході розмови з працівниками поліції неодноразово наголошувала про те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом і водій ОСОБА_5 перегородив йому рух, у зв`язку з чим він вимушений був покинути автомобіль. Незабаром на місце події прибув безпосередньо і сам ОСОБА_1 , який також в ході розмови з працівниками поліції неодноразово наголошував на тому, що коли він їхав за кермом йому створив перешкоду у русі водій ОСОБА_5 . При цьому з відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу поведінка ОСОБА_1 була роздратована, збуджена, агресивна, він не виконував законні вимоги працівників поліції, висловлювався у їх бік лайливими словами. Спілкування та поведінка ОСОБА_1 беззаперечно свідчить про правомірність підозри працівників поліції щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що на відеозаписі долученому до протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано перебіг подій, що надають можливість достатньо повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, встановити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозапис, що долучений до матеріалів провадження, узгоджується з іншими доказами по справі, які у своїй сукупності повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані доводи ОСОБА_1 про те, що на долученому до протоколу відеозаписі не зафіксовано факт керуванням ним транспортним засобом, оскільки нормами КУпАП не передбачено обов`язку працівників поліції фіксувати факт керування, а відповідно і долучати такий відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилань ОСОБА_1 про не допит судом осіб, про яких він вказує у апеляційній скарзі, то апеляційний суд констатує, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 на їх допиті не наполягав.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що у зазначений у проколі час він не керував автомобілем, то такі апеляційним судом визнано обґрунтованими, однак вказані обставини не спростовують самого факту відмови водія ОСОБА_1 виконати законну вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачене відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене ОСОБА_1 10.09.2021, отже строк, протягом якого може

-7-

бути накладено адміністративне стягнення, закінчився 10.09.2022, а тому згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 піддягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2021 щодо ОСОБА_7 скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя