ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2022 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судових засідань Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в м.Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції Харківської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110305 від 31.10.2021, ОСОБА_1 31.10.2021 о 04 годині 14 хвилині в м. Харкові по вул. Пушкінській, 45, керував транспортним засобом Lexus GS 300, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу Alkotest Drager (7510). Результат: 1,41 проміле. Тест №190. З результатом не згоден, проїхати до лікар-нарколога в заклад КНП ХОР «ОНД» відмовився. Перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

Кардаш А.М. у судовому засіданні 16.12.2021 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, з даними зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення не згоден, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110305 від 31.10.2021. Пояснив, що 31.10.21 разом із своєю дівчиною сидів в машині, яка була припаркована за двором його будинку по вулиці Пушкінська. Машина стояла на узбіччі, біля проїзної частини, оскільки біля будинку відсутня стоянка. Зазначив, що він разом із дівчиною та приятелем приїхали на АДРЕСА_2 , за кермом був його брат, після чого брат піднявся до батьків, а приятель пішов додому, він разом з дівчиною залишилися сидіти в машині. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проживає разом із батьками, то він з дівчиною залишились сидіти в машині. Коли підійшли поліцейські, він був на пасажирському сидінні, двугун був вимкнений, їхати нікуди не планували. Також повідомив, що того вечора він не вживав алкогольних напоїв, останнього разу пив 2 дні тому. Зазначив, що він висловив бажання проїхати для здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння, але перед цим хотів, щоб його дівчину доставили додому, оскільки вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння та він хвилювався, як вона дістанеться додому.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тютюнник М.І. у судовому засіданні 16.12.2021 прохав суд закрити провадження у даній справі, відповідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, посилаючись на пояснення ОСОБА_1 , а також те, що дані зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_1 не керував автомобілем, а сидів на пасажирському сидінні, при цьому на задньому сидінні перебувала його дівчина. Двигун транспортного засобу був заглушений. Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля та доказів факту керування ним транспортним засобом матеріали справи не містять. Крім того, зауважив, що працівники патрульної поліції не вказали причину перевірки документів, а безпідставно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Так, ОСОБА_1 після огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу, не погодився із результатом 1,41 проміле та висловив бажання проїхати до медичного закладу для огляду. Крім того, ОСОБА_1 при свідках зазначав про готовність пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте поліцейський не зважав на заявлене бажання та зачитував фабулу протоколу. Також, захисник зазначив, що ОСОБА_1 весь час поводив себе адекватно, не виявляв жодних ознак сп`яніння та намагався заспокоїти дівчину, яка була в стані алкогольного сп`яніння і заважала пройти огляд.

Відповідно до статті 3 Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Наведені норми корелюють з положеннями, які з метою захисту прав людини визначені в міжнародно-правових документах (пункт 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року) і вказують на зобов`язання держав-учасниць забезпечити у національному законодавстві кожному «право на справедливий судовий розгляд».

Відповідно до статті 9 Конституції України, Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського Суду з прав людини (далі- ЄСПЛ) як джерело право.

Необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях судочинства, оскільки випадки, коли особі, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи не було призначено захисника за умови його обов`язкової участі, або розгляд справи здійснювався за його відсутністю ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується рішення суду про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, та є порушенням «права на справедливий судовий розгляд» (п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 9091 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав. Забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності права на захист згідно зі статтею 129 Конституції України є основною засадою судочинства.

Забезпечення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як основної засади судочинства, закріплено також положенням статті 268 КУпАП.

Пленум Верховного Суду України в пункті 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 18 (далі - Постанова № 14 від 23.12.2005), звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

З метою реалізації права на захист, а також права на справедливий судовий розгляд, за клопотанням захисника особи, яка притягується до адміністративної розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, для виклику свідків.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, ст.3 Конституції України, з урахуванням факту здійснення судом правосуддя в умовах ведення активних бойових дій в м.Харкові, 24.02.2022 в.о. голови Київського районного суду м.Хакова ОСОБА_2 виданий наказ №01-06/21 про відправлення правосуддя в умовах військового стану шляхом забезпечення розгляду невідкладних справ та матеріалів, які пов`язані із забезпеченням діяльності військово-цивільної адміністрації, справ про адміністративні правопорушення, що підлягають негайному розгляду, клопотань слідчих та прокурорів про продовження строків досудового розслідування, про продовження та застосування запобіжних заходів по тяжким та особливо тяжким правопорушенням у вигляді тримання під вартою.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. перебувала у відпустці та на лікарняному з 09.03.2022 по 20.05.2022.

Захисник та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання, призначене на 01.07.2022, не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Захисник ОСОБА_1 адвокат Тютюнник М.І. направив на електронну адресу Київського районного суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та без участі ОСОБА_1 , просив закрити провадження у даній справі, відповідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідно до положень ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього та його захисника, із врахуванням наданих ними пояснень попередньому в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, установив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів щодо інкримінованого особі адміністративного правопорушення, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення (частина 2 статті 251 КУпАП).

Згідно пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з пунктом 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП визначає 3 об`єктивні сторони складу правопорушення, за яке винна особа має понести покарання, визначене санкцією даної норми, а саме:керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 (далі Постанова №14 Пленуму Верховного Суду України), для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 , огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у закладах охорони здоров`я лікарем (фельдшером), за результатами якого складається висновок.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно встановити, чи доводять надані суду особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення докази, які свідчать про наявності в діях складу адміністративного правопорушення, зокрема, чи є особа, в розумінні п. 1.10 ПДР, водієм, та чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110305 від 31.10.2021 ( далі протокол), ОСОБА_1 31.10.2021 о 04 годині 14 хвилині в м. Харкові по вул. Пушкінській, 45, керував транспортним засобом Lexus GS 300, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу Alkotest Drager (7510). Результат: 1,41 проміле. Тест №190. З результатом не згоден, проїхати до лікар-нарколога в заклад КНП ХОР «ОНД» відмовився. Перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі-Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), до о протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, Управління патрульної поліції Харківської області , крім протоколу, суду надано: рапорт поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП рядового поліції Щукіна М. від 31.10.2021; тест №190 від 31.10.2021 (Alkotest 7510), з результатом: 1,41 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» від 31.10.2021; пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 31.10.2021; відеозаписи з нагрудної камери поліцейського ZM0157, ZM0485.

Разом з цим суд враховує, що частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З відтворених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, які були долучені до адміністративного протоколу Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що транспортний засіб Lexus GS 300, р.н. НОМЕР_1 , був припаркований на узбіччі, за кермом нікого було. ОСОБА_1 вийшов з пасажирської сторони транспортного засобу, що зафіксовано на відеозаписі о 04-46 годині. Відео з нагрудних камер поліцейського не містить даних щодо зупинки транспортного засобу Lexus GS 300, р.н. НОМЕР_1 , автомобіль був припаркований. Після пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alkotest Drager (7510), з результатами якого не погодився. На відеозаписі о 05-08 годині ОСОБА_1 пропонує працівникам патрульної поліції проїхати до закладу охорони здоров`я на вул. Шевченко в м. Харкові, у зв`язку з тим, що не погоджується з результатами алкотеста, оскільки він не вживав алкогольних напоїв. Також, згодом, в присутності свідків ОСОБА_1 повідомив про бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, тому що не згоден з результатами алкотеста. Відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охороні здоров`я відеозапис не містить.

Разом з цим, з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 31.10.2021, долучених до матеріалів справи, вбачається, що в присутності останніх, водій транспортного засобу Lexus GS 300, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі КНП ХОР «ОНД».

Таким чином в показаннях свідків, відтворених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського та додані до протоколу письмові матеріали, містять очевидні суперечності та протиріччя один одному.

Крім того, з відтворених в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110305 від 31.10.2021, а саме: тремтіння рук, почервоніння обличчя. ОСОБА_1 чітко називає своє ім`я, анкетні дані, внятно відповідає на задані йому запитання працівниками поліції, його поведінка є спокійною, координація його рухів без порушень. Разом з цим, дівчина, яка була з ОСОБА_1 , знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, вчиняла дії, які перешкоджали проходити огляд на стан сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 постійно її заспокоював та прохав працівників поліції посприяти у вжиті заходів щодо доставки її додому та в подальшому наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Незважаючи на зазначене, на відеозаписі о 07:12 годині працівники поліції пропонують ОСОБА_1 підписати протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснюють йому право самостійно поїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан сп`яніння, якщо він не згоден з результатами огляду на стан сп`яніння, який він пройшов за допомогою Alkotest Drager (7510).

А отже, ані долучені до протоколу письмові докази, ані відтворений у судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не містить даних які б підтверджували факт: керування ОСОБА_1 , 31.10.2021 в м. Харкові по вул. Пушкінській, 45, транспортним засіб Lexus GS 300, р.н. НОМЕР_1 ; зупинки працівниками поліції транспортного засобу в м. Харкові по вул. Пушкінській, 45, 31.10.2021; відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я 31.10.2021 в м. Харкові по вул. Пушкінській, 45; вжиття заходів щодо забезпечення працівниками поліції доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110305 від 31.10.2021.

Відповідно до вимог статей 7, 254 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах складеного протоколу, що є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.

Крім того, суд враховує положення частини 3 статті 62 Конституції України, яка визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В межах розгляду даної справи судом не встановлено будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили факт того, що ОСОБА_1 є водієм в розумінні вимог пункту 1.10 ПДР України, який у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні 31.10.2021 о 04 годині 14 хвилин адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір по даній справі не підлягає стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ С.М. Лисиченко