Номер провадження: 33/813/719/22
Номер справи місцевого суду: 946/2528/22
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидоренко А.О.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

-захисника ОСОБА_1 Димченка К.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Димченка Костянтина Геннадійовича на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 Димченко Костянтин Геннадійович подав до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт вказує про безпідставність притягнення оскаржуваною постановою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у підтвердження чого апелянт просить викликати та допитати свідків.

За таких обставин апелянт просить постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2022 року скасувати та провадження у справі - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За змістом статті 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, встановленого правопорядку та зміцнення законності.

Відповідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 повністю не дотримався вказаних вимог закону, у зв`язку з чим апеляційний суд не може погодитися з висновками, викладеними в постанові місцевого суду від 27 травня 2022 року.

Матеріалами справи встановлено наступне.

У матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077988 від 08 квітня 2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 08 квітня 2022 року о 16 годині 31 хвилин по вул. Тучкова, 49 в м. Ізмаїлі Одеської області керував автомобілем марки «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку на місці зупинки та у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077988 від 08 квітня 2022 року співробітниками поліції додано відео з архіву портативного відео-реєстратора № 1753, копію виклику на лінію «102», пояснення водія ОСОБА_2 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 від 08.04.2022 року, наданих поліцейському, він 08.04.2022 року рухався на власному транспортному засобі та побачив, як водій транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, рухаючись по вул. Тучкова, зупинився біля будинку № 49, заважав подальшому руху, довго не виходив зі свого транспортного засобу, після чого ОСОБА_2 почав йому сигналити та водій не реагував, а просто спав за кермом. ОСОБА_2 зателефонував на лінію «102» (а. с. 3).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 6), у ОСОБА_1 поліцейським виявлено ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Свідки події не залучалися.

До матеріалів справи додано відео з архіву портативного відео-реєстратора № 1753 на диску DVD-R, що відображає обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077988 від 08 квітня 2022 року.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення даної норми права встановлено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписи статті 266 КУпАП встановлюють, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 255 КУпАП такий обов`язок покладений на органи Національної поліції.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що одними із ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що включає відмову водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, а також відмову водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння.

Важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, є протокол про адміністративне правопорушення.

Проте, за практикою, що склалася в національному та міжнародному праві, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не може бути беззаперечним, тобто достатнім, доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Лише дослідження протоколу про адміністративне правопорушення у сукупності з іншими доказами по справі, що узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, дає можливість органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, встановити дійсні обставини справи, що розглядається.

Отже, оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, а також достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

В даній справі, що розглядається, наявний такий доказ, як відеозапис з портативного відео-реєстратора поліцейського № 1753, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення.

Даний доказ є належним та допустимим, оскільки здійснюючи відеозапис, поліцейський діяв відповідно до вимог ч. ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та ст. 251, 266 КУпАП. Зокрема, частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Крім того, відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, був повторно досліджений відеозапис з портативного відео-реєстратора № 1753, з якого вбачається, що 08 квітня 2022 року у м. Ізмаїл співробітники поліції, у зв`язку з надходженням на лінію «102» заяви про порушення водієм Правил дорожнього руду України (п. 15.9), виїхали на місце події, де виявили автомобіль марки «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_1 , та для перевірки обставин, вказаних в заяві, звернулись до водія даного транспортного засобу. Під час спілкування з водієм даного транспортного засобу, яким виявився ОСОБА_1 , поліцейським запідозрено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 7510, на що ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим поліцейський роз`яснив водію про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, також поліцейським роз`яснено водію положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомлено ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від підпису даного протоколу (а. с. 8).

В апеляційній скарзі апелянт заперечує факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Матеріалами справи, а саме відеозаписом події, встановлено, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 7510, проте після отримання від водія відмови, поліцейським не було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, як передбачає ст. 266 КУпАП, натомість відразу роз`яснено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, спростовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, місцевий суд на це уваги не звернув, поверхово розглянув справу і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції частково заслуговують на увагу.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи спростовано факт відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Димченка Костянтина Геннадійовича задовольнити частково.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2022 року скасувати та провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе