ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у справі про адміністративне правопорушення

12 грудня 2022 р. м. Марганець

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., секретар Котова Н.С., за участю особи щодо якої складено адміністративний протокол - ОСОБА_1 та захисника - адвоката Гончаренка О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з відділення поліції №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою:

АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

11.10.2022 року о 16.50 годині, ОСОБА_1 в магазині "Талісман" по вул. Торгівельній в м. Марганець здійснювала господарську діяльність без ліцензії, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні особі, щодо якої складено адміністративний протокол - ОСОБА_1 роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. ст. 268, 271 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнала, показання дати відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що він був запрошений працівниками поліції до магазину «Талісман» для складання протоколу, відносно продажу цигарок без акцизних марок. Протокол було складено відносно дівчини продавця. Так вони зайшли до магазину, запитали у продавця чи дійсно цей чогловік купував у неї цигарки, на що вона повідомила так. В його присутності продавець повідомляла, що всі документи на право торгівлі перебувають у власниці магазину. В його присутності був оглянутий магазин та вилучено близько двадцяти пачок цигарок на яких були відсутні марки акцизного збору. Продавець не заперечувала вчинення нею торгівлі цими цигарками.

Захисником адвокатом Гончаренком О.О. подано клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з тим, що факт здійснення правопорушення є недоведеним, ОСОБА_1 є продавцем, а отже є найманим працівником і не може нести адміністративну відповідальність, тоді як суб`єктом правопорушення може бути саме особа, яка здійснює господарську діяльність, крім того не доказано систематичність скоєння правопорушення.

Вислухавши в судовому засіданні особу, щодо якої складено адміністративний протокол, свідка, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 164 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Санкція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №197540 від 11.10.2022 року та доданими до нього: протоколом огляду від 11.10.2022 року; рапортом працівника поліції, відповідно до якого надійшло повідомлення про продаж тютюнових виробів без акцизу та без дозволу у кіоску "Талісман" по вул.Торгівельна в м. Марганці; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в яких вона зазначила, що ОСОБА_1 неповідомивши її самостійно здійснювала продаж своїх особисто цигарок, до будь-яких цигарок, що знаходяться у кіоску вона відношення не має, долученими до матеріалів справ; показаннями свідка ОСОБА_2 , допитаного у судовому засіданні, який підтвердив факт вчинення адмінправопорушення за вищевикладених обставин, а також письмовими поясненнями самої правопорушниці, відповідно до яких, вона дійсно вчинила зазначене правопорушення за вищевикладених обставин.

Клопотання захисника адвоката Гончаренка О.О. про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки посилання на те, що факт здійснення правопорушення є недоведеним спростовується наявними в матеріалах справи доказами, посилання на те, що ОСОБА_1 є продавцем, а отже є найманим працівником і не може нести адміністративну відповідальність, тоді як суб`єктом правопорушення може бути саме особа, яка здійснює господарську діяльність, суд розцінює як суб`єктивну думку захисника, оскільки суб`єкт господарської діяльності ОСОБА_4 у своїх показах зазначила, що ОСОБА_1 неповідомивши її самостійно здійснювала продаж своїх особисто цигарок, до будь-яких цигарок, що знаходяться у кіоску вона відношення не має. Сама ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях підтвердила даний факт.

Аналізуючи докази по справі, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.164 КУпАП.

Невизнання вини ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 у судовому засіданні не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у судовому засіданні не встановлено.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яке стягнення слід призначити ОСОБА_1 за вчинене нею правопорушення, враховую, що вона у скоєному не розкаюється, всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, без конфіскації предметів торгівлі, оскільки вказані предмети торгівлі конфісковані за результатами розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст. 156 КУпАП постановою суду від 12 грудня 2022 року, де ОСОБА_1 визнала вину у вчиненні вказаного правопорушення, що буде необхідним для її виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до ч 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.24, ст.40-1 , ч.1 ст. 164, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскацією предметів торгівлі.

В задоволенні клопотання захисника адвоката Гончаренка О.О. про закриття провадження у справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф повинен бути сплачений згідно зі ст.307 КУпАП протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку.

Копія платіжного документу подається до суду.

Своєчасно несплачений штраф буде примусово стягнутий із заробітної плати чи іншого заробітку, пенсії або стипендії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несвоєчасного сплачення штрафу і виконання постанови в примусовому порядку, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП , витрати на облік зазначеного правопорушення. Розмір витрат визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула