Справа №573/843/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Свиргуненко Ю. М.
Номер провадження 33/816/310/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 22 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 22 липня 2022 року о 23 годині 17 хвилин в районі будинку №1 по вул. Супруна в м. Білопілля ОСОБА_1 керував скутером «Сузукі Лете» без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, мова млява, хитка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права,суддя недостатньо аргументовано мотивувала своє рішення,ухвалила його на припущеннях, не врахувала його пояснення та доводи захисника, які були надані в судовому засіданні виходячи із наступного:

- заперечує зазначений в протоколі факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та те, що він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, як зазначено в протоколі.

Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сказав працівникам поліції , що проїде до своєї матері, яка є похилого віку та хворіє, яка подзвонила та сказала, що погано себе почуває, щоб він терміново до неї приїхав і поспішав до неї, а потім коли відвідає матір, будуть вирішувати питання щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В цей день алкоголь він не вживав. Такі пояснення надав в судовому засіданні.

Працівники поліції не провели належним чином огляд на стан сп`яніння, не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Акт огляду на стан сп`яніння та протокол склали без участі, які він не підписував, і він заперечував той факт,що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як говорив працівник поліції.

Передумовою для вимоги поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння є встановлення та фіксація ознак сп`яніння,підтвердження їх доказами у відповідності до ст. 251 ч.2 КУп АП, а не на підставі бажання поліцейського розпочати огляд на стан сп`яніння. За відсутністю таких ознак у водія та їх фіксації належним чином процедура огляду є нікчемною. В протоколі про адміністративне правопорушення,поліцейський вписав такі ознаки сп`яніння, які не існують, такі ознаки не установлені МОЗ України та МВС України.

- крім цього судом не було взято до уваги порушення поліцейським інструкцій та порядку виявлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, які належним чином не провели огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Поліцейський в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДАВ №315528 від 22 липня 2022 року зазначив такі ознаки сп`яніння « запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, мова млява, хитка хода. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Але поліцейський не виконав вимоги закону та інструкцій і склав протокол, не виконавши при цьому процедуру огляд на стан сп`яніння. А суд в постанові зазначає, що вони є безпідставними оскільки зазначені в протоколі такі ознаки алкогольного сп`яніння, як тремтіння рук, млява мова, хитка хода, хоч дослівно і не відповідають таким ознакам, як вказані в інструкції і також є підставою для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

- відповідно до відео працівник поліції взагалі не запропонував пройти огляд в закладі охорони здоров`я, склали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протокол про адміністративне правопорушення без мене, зазначивши що я від підписів відмовився. Ніяких спеціальних технічних засобів працівник поліції взагалі не використовував.

В судове засідання призначене на 20 грудня 2022 року на 08 год. 30 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Пашков С.І., в черговий раз, не з`явились, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в справі поштові повідомлення та заяви.

Він захисника Пашкова С.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки він перебуває в інші кримінальній справі і з`явитись у судове засідання до апеляційного суду не зможе.

Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення такого клопотання і чергового відкладення судового розгляду виходячи з наступного :

Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з вересня 2022 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисника Пашкова С.І., судове засідання вже відкладалося, зокрема 06 жовтня 2022 року, у зв`язку з надходження клопотань від захисника з підстав неможливості ОСОБА_1 та його самого приймати участь у розгляді справи через його зайнятість, тобто, апеляційним судом попередні клопотання захисту було задоволено і було вжито достатньо заходів для забезпечення права апелянтів на справедливий суд.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, в судові засідання не з`являється, а захисник Пашков С.І. у клопотаннях про відкладення взагалі не надає належних доказів поважності, за яких він, діючи в інтересах ОСОБА_1 , не має можливості приймати участь у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що як захисник, так і ОСОБА_1 не бажають приймати участь у апеляційному перегляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 серпня 2022 року, у відсутність апелянта, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться, є визначена уст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №315528 від 22 липня 2022 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оптичним диском, на якому зафіксовано факт відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та актом огляду, в якому вказано, що ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер 6810» та підписання акту категорично відмовився.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта на те, що працівники поліції, в порушення вимог ч. 1 п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не запропонували особі, яка притягується до адміністративної відповідальності пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, оцінюється судом апеляційної інстанції критично, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 категорично відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння будь-яким способом, заперечуючи при цьому факт вживання алкогольних напоїв.

Відповідно до оглянутого відеозапису з місця події, останній поводився у такий спосіб, який давав змогу поліцейському зробити висновок про його небажання проходити огляд на стан сп`яніння та правомірно прийти до висновку про відмову від проходження такого огляду.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність у справі направлення водія на огляд для виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно з законодавством України про адміністративні правопорушення відповідне направлення видається працівником поліції уповноваженій особі закладу охорони здоров`я (яке залишається у цій установі), а не особі, яка керувала транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння, і лише за обставин, коли така особа має бажання проходити відповідний огляд. Коли особа, яка керує транспортним засобом не бажає проходити огляд у закладі охорони здоров`я, то направлення й не видається.

Доводи апелянта на те, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають ознакам, передбаченим п. 3 р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зазначені в протоколі такі ознаки алкогольного сп`яніння, як тремтіння рук, мова млява, хитка хода хоча дослівно і не відповідають тим ознакам, яка вказані в Інструкції, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів, однак фактично має теж саме значення і також є підставою для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з цим апеляційний суд зазначає, що ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були явними, що підтверджується наявним відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання захисник, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції однобічно та упереджено вирішив справу, не з`ясував обставин, які мають суттєве значення для встановлення істини, знехтував конституційним принципом презумпції невинуватості, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами - залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.