ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/687/22 Справа № 187/425/22 Суддя у 1-й інстанції - Караул О.А. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює бригадиром ТОВ Каменсталь, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривні 20 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 25 квітня 2022 року о 14:10 год. водій ОСОБА_1 на а/д Т0412 42 км. керував автомобілем ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager 0905 в присутності двох свідків, результат склав 1,12 проміле. Тим самим ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставина справи.

Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння передбачену ст. 266 КУпАП, оскільки наявний відеозапис є неповним через низький заряд боді камери, та на ньому не зображено розпакування працівником поліції мундштука для приладу Драгер, таким чином було допущено порушення Наказу стосовно порядку зберігання, видачі, приймання та використання бодікамер, а тому вказаний відеозапис є недопустимим доказом.

Зазначає, що наявні в матеріалах провадження пояснення свідків, за участі яких було проведено огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння, є неналежним доказом, оскільки вказані свідки не були допитані в судовому засідання, при цьому вони є службовцями Національної гвардії України та були зі зброєю, внаслідок чого не могли бути свідками.

Також, на думку апелянта, наявний в матеріалах протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом у справі, оскільки він не є самостійним доказом, а обставини у ньому мають підтверджуватися іншими доказами, які б підтверджували вину особи.

Акцентує увагу на тому, що йому на місці зупинки не було роз`яснено право користуватися послугами адвоката.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про день та час апеляційного розгляду був повідомлений, про причини неявки не повідомив, з огляду на що вважаю за необхідне розглянути справу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом огляду із застосуванням алкотестеру Драгер 6810, згідно якому ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також самого ОСОБА_1 .

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи наявні докази, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що ними наявність у діях водія ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом огляду із застосуванням алкотесту Драгер 6810, згідно якому ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат якого склав 1,12 проміле.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта про недопустимість наявного в матеріалах провадження відеозапису як доказу через його неповноту, то вони є необгрунтованими, оскільки з даного відеозапису вбачається, що ним зафіксоване саме процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 1,12 проміле, при цьому з самого початку та до кінця проведення вказаної процедури будь яких зауважень з боку ОСОБА_1 не було заявлено, а отже обставини, що мають значення для даного провадження, відеозаписом зафіксовані у достатньому обсязі.

Також належить відзначити, що зафіксовані відеозаписом обставини підтверджуються і іншими наявними в матеріалах справи доказами, зокрема письмовими поясненнями свідків і самого ОСОБА_1 , а тому він відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та будь яких сумнівів у належності вказаного відеозапису як доказу у суду не виникає.

Доводи апеляційної скарги стосовно недопустимості пояснень свідків як доказу через те, що їх не було допитано в суді та вони є військовослужбовцями Національної гвардії України, суд оцінює критично, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено на блокпосту працівниками поліції та проведено огляд на стан сп`яніння із залученням як свідків військовослужбовців, які несуть чергування на вказаній ділянці дороги, при цьому в письмових поясненнях зазначено, що вказані свідки є військовослужбовцями. Крім того з матеріалів провадження вбачається, що їхнє залучення було вимушеним, оскільки у працівників поліції був низький заряд бодікамери, при цьому слід зазначити, що законодавцем не встановлено заборони щодо залучення як свідків даної категорії осіб, а також що за наявності відеозапису події залучення свідків за правилами ст. 266 КУпАП не є обов`язковим, як не є обов`язковим і допит судом свідків, письмові пояснення яких наявні у матеріалах справи.

Крім того, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем та проходження в подальшому на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, відповідного огляду за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 1,12 проміле. Вказані обставини ОСОБА_1 власноручно зазначив письмово та просив його суворо не карати, оскільки він вперше керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Що стосується доводів апелянта про те, що складений у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки він не узгоджується з іншими доказами, то вони є безпідставними, оскільки даний протокол було складено уповноваженою на те особою, а дані, відображені у ньому, узгоджуються з іншими матеріалами справи, а також він був без зауважень підписаний ОСОБА_1 після його складання, що спростовує доводи апелянта у цій частині.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця