Справа №: 465/135/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022

Суддя Франківського районного суду м.Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , директора ТОВ «Клаудпрінтер. Ком», громадянина Королівства Нідерландів № НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЛВ12442/1359/АВ/П/ПТ від 22.11.2021 року, складеного головним державним інспектором Колівошко Н.П., ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення виявлене 22 листопада 2021 року о 15 год. 00 хв. під час проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у ТОВ «Клаудпрінтер.Ком» (юридична адреса: Львівська область, м.Львів, вул. Здоров`я, буд.16), встановлено порушення вимог законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: заробітна плата працівникам Товариства виплачується з порушенням строків виплати заробітної плати, а саме, в проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів між виплатами, за який здійснюється виплата, а саме: заробітну плату за другу половину вересня 2021 року виплачено - 30.09.2021, відповідно до відомості нарахування коштів №29 від 30.09.2021 року; заробітну плату за першу половину жовтня 2021 року працівникам виплачено 18.10.2021, відповідно до відомості нарахування коштів №31 від 18.10.2021.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи,оцінивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно ч.1ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цьогоКодексу та інших законів України, а згідно положеньст.9 Конституції України,ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3ст. 7 КУпАП).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають відповідальності за правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його негативних наслідків, зокрема вина, мотив, мета правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина, що виражається у формах умислу (прямого і непрямого) чи необережності (самовпевненості і недбалості). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП). Правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.41 КУпАП адміністративна відповідальність встановлена за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Так, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП з огляду на диспозицію зазначеної правової норми, є посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Відповідно ст.24 ЗУ «Про оплату праці» і ч.1 ст.115 КЗпП, зарплата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше 2-х разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів, та не пізніше 7-ми днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати зарплати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, зарплата виплачується напередодні. Своєчасність та обсяги виплати зарплати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Судом встановлено, що 22.11.2021 року стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №ЛВ12442/1359/АВ/П/ПТ за ч.1 ст.41 КУпАП.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано та надіслано до суду акт від 22.11.2021 №ЛВ12442/1359/АВ, відомість нарахування коштів №25 за вересень 2021, відомість нарахування коштів №29 за вересень.

Суд робить висновок, що адміністративне провадження у цій справі порушене лише за наявності самого факту несвоєчасної виплати заробітної плати, без установлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів цьому до матеріалів провадження не надано і в ході судового розгляду здобуто не було.

В матеріалах справи відсутня посадова інструкція директора ТОВ «Клаудпрінтер. Ком», згідно якої директор несе персональну відповідальність за своєчасність виплат та нарахування заробітної плати працівникам підприємства, уповноважений здійснювати розпорядження коштами, що надходять на його рахунок.

Судом встановлено, що актом інспекційного відвідування ЛВ12442/1359/АВ/П/ПТ від 22.11.2021 підтверджується факт несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам, проте, на переконання суду, встановлення цього факту не може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, так як мають бути установлені усі ознаки його складу.

Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження), тобто, вказуючи у протоколі про певного роду факти, уповноважена особа має довести, що вони дійсно мали місце з вини особи, якій ставляться у провину, однак, у цій ситуації цього принципу дотримано не було.

При цьому, необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, та суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вважає, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, містить дані, що стверджують виключно про факт несвоєчасної виплати заробітної плати, проте, жодним чином не вказують на те, що така несвоєчасність виплати виникла саме з його вини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданий на підтвердження вини ОСОБА_1 Акт інспекційного відвідування не є беззаперечним безспірним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення та його вини в ньому.

Враховуючи викладене, у діях ОСОБА_1 не вбачається ознак адміністративного правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши докази у справі, проаналізувавши їх у сукупності, суддя приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ЛВ12442/1359/АВ/П/ПТ від 22.11.2021 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 41, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.41 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ванівський Ю.М.