Справа № 583/1572/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , начальника майстерні стрілецької зброї взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановила:

02.12.2022 до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого молодший сержант ОСОБА_1 після завершення терміну відпустки за сімейними обставинами вчасно не виїхав до місця військової служби, проводив час на власний розсуд за місцем проживання і перебування, прибув до місця служби лише 26.11.2022, тобто допустив нез`явлення з відпустки вчасно без поважних причин на військову службу тривалістю до десяти діб. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що запізнився після відпустки до місця служби на один день по незалежним від нього обставинам. Так, ОСОБА_1 перебував у відпустці за сімейними обставинами у м. Києві, до місця несення служби виїхав завчасно, однак на залізничному вокзалі було затримано відправлення потягу. ОСОБА_1 прибув до м. Суми 25.11.2011, а у військову частину 26.11.2022. ОСОБА_1 зазначив, що весь цей час він знаходився на зв`язку з безпосереднім керівництвом, якому повідомив про причини своєї затримки.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши додані до нього матеріали, врахувавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб,Указом Президента від 18.04.2022 № 259/2022, який затвердженоЗаконом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 25.04.2022 строком на 30 діб, Законом України від 12.08.2022 затвердженоУказ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»на строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 21.11.2022.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За приписами ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 72 від 29.11.2022 не наведена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не наведено, які саме дії, що складають склад адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 .

В судовому засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, надав для огляду квиток на потяг, інші докази на підтвердження хронології подій, описаних ним в усних поясненнях, що свідчить про відсутність умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рапорту командира взводу технічного обслуговування від 25.11.2022 молодший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці за сімейними обставинами, не повернувся у встановлений час, а саме 24.11.2022. Однак протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 72 відносно ОСОБА_1 було складено через 3 дні з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме 29.11.2022, що суперечити вимогам ч. 2 ст. 254 КупАП. Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено ч.2, п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттюу разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст.254, 279 КУпАП приходжу до висновку, про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиенні адміністративного парвопрушення за ч.4 ст. 172-11 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, зазначені упротоколі про адміністративне правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу і події правопорушення.

Керуючись ч. 4 ст. 172-11, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко