Справа № 754/1616/22 Головуючий 1 інстанція- Волчек Н.Ю.
Провадження № 33/824/1683/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 липня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі розмірі однієї тисячі неоподавуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 15 грудня 2021 року о 01-00 годині ОСОБА_1 у м.Києві, Корельський провулок 3-В керував транспортним засобом «Hyundai sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, неправильне застосування норм матеріальеного та порушення норм процесуального права. Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказана стаття, порушення якої йому інкримінується. Суд не взяв до уваги його пояснення про те, що він не керував автомобілем, який був припаркований на стоянці біля супермаркету, і поліцейські його не зупиняли, а відео з бодікамери не містить

- 2 -

доказів керування ним автомобілем. Письмові пояснення свідків не відповідають дійсності і мають упереджений характер, бо у нього зі свідками виник конфлікт, через який він викликав поліцію. При цьому свідки не були допитані судом і їх свідчення не є належними доказами.

Також, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що, хоча він і отримав копію постанови 03 травня 2022 року, однак вже 05 травня 2022 року він з родиною виїхав до м.Івано-Франківськ, де у місці тимчасового перебування у нього не було доступу до комп`ютера і засобів електронного зв`язку. Також він за станом здоров`я кілька разів проходив військово-лікарську комісію, що унеможливило дотримання строку подання скарги.

Наведені причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року.

ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи засобами телефонного зв`язку (тел. НОМЕР_2 ), що стверджується довідкою помічника судді. ОСОБА_1 до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення не подав, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести

- 3 -

певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ,який 15 грудня 2021 року у м.Києві, Корельський провулок 3-В керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліціївідмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 209183 від 15 грудня 2021 року, відповідно до якого 15 грудня 2021 року о 01-00 годині ОСОБА_1 у м.Києві, Корельський провулок 3-В керував транспортним засобом «Hyundai sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- направленням водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого водій відмовився від огляду;

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які показали, що 15 грудня 2021 року близько години ночі між ними і ОСОБА_1 відбувся конфлікт, останній вдарив свідка ОСОБА_5 у спину, а пізніше намагався двічі наїхати на них автомобілем «Hyundai sonata» з номером НОМЕР_1 .

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції ГУНП в м.Києві, що здійснював 15 грудня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні

- 4 -

правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей, почервоніння шкіряного покриву обличчя, виявлені працівниками поліції 15 грудня 2021 року у ОСОБА_1 в розумінні п.2, 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або за наявності заперечень особи в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про неврахуванням судом того факту, що у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказана стаття, порушення якої інкримінуєтьсяскаржнику, безпідставні і спростовуються наявним у справі протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 209183 від 15 грудня 2021 року, в якому зазначено як пункт Правил дорожнього руху - п.2.5, так так і норму КУпАП - ч.1 ст.130 цього Кодексу, які порушив ОСОБА_1 .

Посилання у скарзі на невзяття судом до уваги пояснень ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, який був припаркований на стоянці біля супермаркету, і поліцейські його не зупиняли, а відео з бодікамери не містить доказів керування ним автомобілем, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

З тривалого (більше 30 хилин) відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції ГУНП в м.Києві, який здійснював 15 грудня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що подія сталася біля приміщення супермаркету «Сільпо» та паливнозаправної станції. ОСОБА_1 пояснив, що він 15 грудня 2021 року близько 01-00 години познайомився із двома жінками і розмовляв з ними, коли підійшли двоє незнайомих йому чоловіків і сказали йому «старий зникни звідси», що і слугувало причиною конфлікту між ними та виклику поліції.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 показали, що 15 грудня 2021 року близько години ночі між ними і ОСОБА_1 відбувся конфлікт, останній вдарив свідка ОСОБА_5 у спину, а пізніше намагався двічі наїхати на них автомобілем «Hyundai sonata» з номером НОМЕР_1 , який стояв тут же біля приміщення супермаркету на стоянці.

Тобто із відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на місце події за викликом і в ході з`ясування обставин конфлікту встановили, що у ОСОБА_1 маються ознаки алкогольного сп`яніння, а також встановили із показів свідків, що останній сідав за кермо автомобіля та намагався на них наїхати, що у свою чергу з урахуванням відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Той факт, що ОСОБА_1 не зупинили безпосредньо поліцейські в даному випадку не має правового значення для

- 5 -

складання протоколу.

Доводи скарги, що письмові пояснення свідків не відповідають дійсності і мають упереджений характер, бо у нього зі свідками виник конфлікт, через який він викликав поліцію, безпідставні. Покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , в тому числі на відерозапиву є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх правдивості.

Це ж стосується посилань апелянта на те, що свідки не допитані судом і їх свідчення не є належними доказами, які є безпідставними. В даному випадку судом обгрунтовано враховані письмові пояснення свідків, які повністю відповідають відеозапису. ОСОБА_1 був належно повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, що стверджується його розпискою, а відтак мав можливість з`явитися до суду і заявити клопотання про виклик свідків, чого не зробив.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого

- 6 -

рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко