Провадження № 3/638/181/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., під час розгляду адміністративного матеріалу, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2021 року о 02 год 10 хв у м. Харкові по вул. Целіноградській, 38А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2110У», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, надав пояснення, в яких зазначив, що зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом не керував. Даним автомобілем керував його товариш. З зазначеними у протоколі свідками у ОСОБА_1 виник конфлікт, зважаючи на що вони викликали працівників поліції та надали пояснення, які не відповідають фактичним обставинам.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кіпенко І.С. вважав за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на наступні аргументи: відсутність доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недопустимим доказом, оскільки вони не містять відомостей про попередження свідків про кримінальну відповідальність, про обов`язок надавати правдиві пояснення, про документи, на підставі яких встановлено особу свідків, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що до нього долучається диск з відеозаписом, на якому зафіксовано факт порушення водієм правил дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення не містить запису про складання його в двох примірниках та що вказаний протокол вручався правопорушнику під розписку, відеозапис не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будь-які інші докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, в матеріалах справи та на відеоматеріалах відсутні докази повідомлення особі про причини застосування до неї превентивних заходів, працівниками поліції не були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, що міститься в матеріалах справи, не є безперервним, відеозапис не містить даних, з яких вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на адвокатську допомогу, чим порушені його конституційні права та право на захист.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до п. 2, 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Стаття ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 025879 від 28 жовтня 2021 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- поясненнями свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що водій автомобілю «ВАЗ 2110У» зупинився біля центрально входу до магазину «АТБ», вони почали з останнім спілкування, в ході якого побачили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, після чого ОСОБА_1 поїхав, свідки поїхали за ним та викликали поліцію для повідомлення про правопорушення. Після приїзду поліцейських водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, від проходження огляду водій відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу, відповідно до якого огляд у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» не проводився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився;

- відеозаписом події з нагрудних камер поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- рапортом інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Тарасова А. від 28.10.2021 року відповідно до якого під час патрулювання у складі екіпажу 1102 28.10.2021 року о 02 год. 11 хв. отримали виклик про порушення ПДР, а саме, що водій керує транспортним засобом «ВАЗ 2110У» по вул. Циліноградській у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику побачили автомобіль «ВАЗ 2110У», державний номерний знак НОМЕР_1 , та громадянина ОСОБА_1 , на якого вказали свідки. ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, зважаючи на що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надані в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисником пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ 2110У», державний номерний знак НОМЕР_1 , керування здійснював його товариш, який також є на відеозапису, суд оцінює критично та зазначає, що цей факт спростовується письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Під час дослідження в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції судом встановлено та не заперечувалось ОСОБА_1 та його захисником, що відеозапис містить події за його участі. ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що не керував вказаним транспортним засобом, він взагалі вперше бачить цей автомобіль. Присутній на відеозапису товариш ОСОБА_1 під час спілкування останнього з працівниками поліції та складенні протоколу не надав пояснення, що саме він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 .

Проте, в судовому засіданні ОСОБА_1 були надані пояснення, в яких він зазначив, що він приїхав у вказаному транспортному засобі, який був під керуванням його товариша.

Таким чином суд констатує пояснення ОСОБА_1 щодо вказаних вище подій, надані працівникам поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні під час розгляду справи суперечливими та непослідовними.

Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2110У», державний номерний знак НОМЕР_1 , за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 025879.

Зазначені вище докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративному матеріалі відсутні докази, які б їх спростовували.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 025879 від 28 жовтня 2021 року.

По справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів захисника, наведених в судовому засіданні, суд зазначає наступне.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово та чітко пояснили ОСОБА_1 , що на нього вказали свідки як на водія з ознаками алкогольного сп`яніння. Зафіксована на відеозапису поведінка ОСОБА_1 вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, вольові дії, розумів ситуацію, в якій він опинився, шляхом експресивної поведінки намагався спотворити адміністративну процедуру, дії ОСОБА_1 були спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності. Відсутність підтвердження роз`яснення ОСОБА_1 його прав на місці події в межах розгляду даної справи не є істотним недоліком, оскільки за своїм змістом права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України на стадії розгляду справи в суді, де йому ці права були роз`яснені та повністю реалізовані ним під час судового провадження за участі захисника.

Стосовно доводів захисника щодо відсутності в письмових поясненнях свідків даних щодо їх попередження про кримінальну відповідальність та про обов`язок надавати правдиві пояснення, суд вважає їх неспроможними, зважаючи на наступне.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.205 року № 1395 (далі - Інструкція), передбачено, що при оформленні протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. Також свідки підписують протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, законодавством надається юридичне значення участі свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, положеннями Інструкції та нормами КУпАП не регламентовано обов`язкову наявність в письмових поясненнях свідків, складених при оформленні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, даних щодо їх попередження про кримінальну відповідальність та про обов`язок надавати правдиві пояснення.

У разі, якщо ОСОБА_1 не погоджується з порядком складення відносно нього працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, він не позбавлений права звернутися у встановленому законом порядку зі скаргою з метою оскарження дій працівників поліції.

Оцінюючи інші доводи та аргументи захисника, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ст. ст. 4, 9 Закону України "Про судовий збір", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного судуособою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В. Поволяєва