Апеляційне провадження № 33/824/1981/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №226692 ОСОБА_1 03 листопада 2021 року об 00:37 год. керував автомобілем «Fiat Tipo», днз НОМЕР_2 , по вул. Пушкіна, 110 в с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного пориву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою спеціального технічного пристрою «Drager Alcotest» та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 під відеозапис на нагрудну камеру серії АА 00881 відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496, 20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови та зазначає, що спочатку він подав апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, що підтверджується описом вкладення до поштового направляння, долученого до апеляційної скарги. Згодом апелянт зазначає, що отримав лист Київського апеляційного від 21.06.2022 року про повернення апеляційної скарги у зв`язку з тим, що вона помилково була направлена до апеляційного суду, а не до суду, який виніс оскаржувану ухвалу. За таких умов строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, відтак є обґрунтовані підстави для його поновлення.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

У відповідності до положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції й не обмежений доводами апеляційної скарги лише у випадку, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Свою незгоду з оскаржуваною постановою апелянт обґрунтовував наступним:

1. Безпідставністю зупинки транспортного засобу.

Таку свою тезу ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він не порушував Правила дорожнього руху (ПДР), у зв`язку з чим поліція не мала права зупиняти його транспортний засіб і проводити перевірку як його документів, так і фізичного стану.

В матеріалах справи міститься відеозапис, з якого вбачається, що на місці складення протоколу апелянт зазначив про те, що самостійно здійснив зупинку транспортного засобу, поліція його не зупиняла і, взагалі, він не здійснював керування транспортним засобом. На вказане твердження працівниками поліції було надано ОСОБА_1 для огляду відеозапис руху його автомобіля, після огляду якого останній погодився, що керував транспортним засобом і самостійно вибрав місце зупинки. При цьому таке місце зупинки знаходиться в безпосередній близькості з пішохідним переходом, не відповідає вимогам ПДР, відтак поліція мала обґрунтовані підстави для перевірки його документів.

2. Неналежне складення протоколу про адміністративне правопорушення і не зазначення в ньому свідків.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, необхідність наявності свідків при проведені огляду на стан сп`яніння передбачена лише у випадках, коли такий огляд здійснюється без застосування технічних засобі запису. В даному випадку огляд здійснювався при відеозаписі на боді-камери працівників поліції, що виключає необхідність залучення для огляду свідків.

3. Після відмови від проходження огляду на місці зупинки апелянт не погодився на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки йому було запропоновано пройти такий огляд у Боярській центральній районній лікарні, а така лікарня відсутня в переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надано право на проведення огляду на стан сп`яніння водії.

Дана обставина також спростована відеозаписом, наявним у матеріалах справи, відповідно до якого апелянт відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я без зазначення назви такого закладу. В подальшому ОСОБА_1 перепитав працівників поліції, до якого закладу вони пропонують йому поїхати для здійснення огляду на стан сп`яніння, на що отримав відповідь про те, що до Ірпінської центральної міської лікарні. При цьому вказаний заклад міститься в переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водії транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом Департаменту охорони здоров`я 08.07.2020 року №667 - адм.

Той факт, що в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобі на стан сп`яніння із зазначенням закладу охорони здоров`я Боярська ЦРЛ не змінює того факту, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проведення огляду в належному закладі охорони здоров`я, а такого того факту, що склад адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому оформлення направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я у разі відмови від проходження такого огляду чинним законодавством не передбачено.

Окремо звертає увагу апеляційний суд і на те, що факт вживання алкогольних напоїв безпосередньо перед керуванням транспортним засобом підтверджував ОСОБА_1 , що також міститься на відеозаписі боді-камери працівника поліції. За таких умов, саме з даною обставиною суд пов`язує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а не з тими обставинами, які зазначені в апеляційній скарзі, і яким суд дав оцінку вище. При цьому, як вже зазначалося раніше, склад адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 полягає у відмові від проходження огляду на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів та у відмові від проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, що було належним чином зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення та наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена відсутність порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба