ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/4803/22 Головуючий 1 інстанції: Муратова С.О.
Провадження №: 33/818/1338/22 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2022 о 13-31 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Челюскінців, поблизу буд. 23, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 10 2022 року скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність належних та допустимих доказів його вини в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і відмовився на місці зупинки за допомогою газоаналізатору та у медичному закладі.

Зазначив, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки він не керував автомобілем. Вказав, що дійсно 6 липня 2022 року він вживав алкогольні напої з друзями і дійсно знаходився за адресою вул. Челюскинців, біля будинку 23 в м. Харкові, однак в той час автомобіль був припаркований за даною адресою. Вказує, що сидів в автомобілі зі своїм товаришем ОСОБА_3 в автомобілі, що був припаркований біля будинку та чекали на водія, на ім`я ОСОБА_4 . В той момент до них під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції, після чого поліцейські заявили, що підозрюють його у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він зазначив, що підстав для проходження огляду немає, так як він не управляє автомобілем і такої мети не має, а чекає на водія. Однак, поліцейські не прийняли його доводи до уваги і склали відносно нього протокол.

Апелянт вважає, що матеріали справи не містять, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем. Більш того, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що він відразу повідомляв поліцейському, що не є водієм .На думку апелянта, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксована у встановлений спосіб відмова водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, та відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адмінвідповідальності. Обов`язок доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції. Проте, на думку апелянта, в якості доказів на підтвердження вказаних фактів працівниками поліції надано протокол про адмінправопорушення від 06 07 2022 та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 06 07 2022, які викладені на надрукованих бланках та заповнені працівником поліції, шляхом заповнення вільних строчок, із підписом відповідних свідків.

Апелянт вважає, що сам протокол про адмінправопорушення від 06 07 2022 року не може бути визнаний належним доказом по даний справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумнівів, а на відеозаписі не відображено ані як було зупинено автомобіль, ані особу, яка їм керувала, ані моменту роз`яснення особі прав та обов`язків. Тому, апелянт вважає, що суду не надано належних доказів того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі. Крім того, проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейськими не лише усно, а й шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У відеозаписі не вбачається, щоб поліцейський вручав йому письмове направлення на медогляд до закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про таке вручення або відмову від отримання направлення. Тому, апелянт вважає, що порушення п.2.5. ПДД з його боку не відбулось, оскільки встановлено, що поліцейськими було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з мето виявлення стану алкогольного сп`яніння. Інших доказів й на підтвердження його вини поліцейськими не надано, а тому, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати та провадження відносно нього закрити.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Особа, що притягується та адміністративної відповідальності ОСОБА_1 або його захисник, в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань від них про відкладення розгляду справи з поважних причин, суду не надано.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 295288 від 06.07.2022 (а.с. 1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), в якому зазначено, що огляд на стан сп`яніння не проводився; направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2022 (а.с. 4), письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , залученими до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 5), а також фактичні дані, що містяться на диску з відео-матеріалом, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 10), на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 06.07.2022 о 13-31 год. Водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом, а саме : автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КЗОЗ ХОНД м. Харків ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. При цьому зазначено, що водія відсторонено від керування транспортного засобу, а транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушення ПДР України. Також зазначено, що до протоколу додані пояснення свідків, Акт огляду, направлення, Рапорт та відео зі службової бодікамери №02181.

Вказані обставини підтверджуються також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання технічних засобів (а.с.3), з якого вбачається, що причина проведення огляду виявлені ознаки, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя. При цьому зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора не проводився, внаслідок відмови водія ОСОБА_1 від огляду, що підтверджено підписом самого ОСОБА_1 та обох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, в матеріалах справи мається направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2022 (а.с.4), в якому вказано, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті виявлення у нього ознак : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук був направлений на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 06.07.2022 о 14 год.03 хв., проте, такий огляд не проводився, внаслідок відмови водія. До Закладу охорони здоров`я водій ОСОБА_1 не доставлявся.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.5), вбачається, що в їх присутності водій ТЗ «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Крім того, також зазначено, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України

Аналізуючи письмові пояснення свідків, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є послідовними, узгоджуються один з одним, а також з відомостями матеріалів справи, та підтверджують те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки вказують саме на нього, а твердження ОСОБА_1 про те, що нібито, автомобілем керувала інша особа суд розцінює як спосіб захисту та уникнення відповідальності. При цьому слід зазначити, що посилання ОСОБА_1 на те, що пояснення свідків викладені на друкованих бланках та заповнені працівником поліції, шляхом заповнення вільних строчок, із підписом відповідних свідків, що на думку апелянта є порушеннями, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки відомості, що ОСОБА_1 звертався стосовно цього факту для оскарження дій працівників поліції відсутні, а тому ці твердження апелянта апеляційний суд вважає необґрунтованими.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі, про виклик свідків, або дослідження інших доказів. За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у поясненнях свідків.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджено і відомостями, які зафіксовано в рапорті патрульного поліції Богдана Логвіна, на ім`я начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції А.Стрижак від 06 07 2022 (а.с.6), з якого також вбачається, що під час патрулювання Київського району у складі екіпажу К67 (Логвін, Кібець, Стафін, Моргунова) було зупинено автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході спілкування з останнім було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. На водія складено протокол серії ААБ № 295288 за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5. ПДР України. Транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень ПДР України.

Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, записаніна службову бодікамеру №02181 вбачається, що водію ОСОБА_1 працівником патрульної служби було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в КНП ХОР «ОНД» по вул.Ахієзерів, 18-А в м. Харкові ( 14:14:10 14:14:17), від якого водій ОСОБА_1 відмовляється в присутності свідка, який на питання працівника поліції, відповів, що він почув про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, водію було роз`яснено, що відносно нього буде зараз складено протокол за ст. 130 КУпАП, на що водій погодився і ніяких претензій працівникам поліції не пред`явив. Також водію було роз`яснено, які саме відомості містяться в протоколі та зачитано його зміст, під час чого водій зазначив, що «не керував, а стояв», але потім, на зауваження поліцейського про те, що все фіксувалось на відео, водій погодився, зазначивши при цьому: «не вопрос, хорошо». Після того, як водію було зачитано, які порушення він вчинив, а саме п.2.5 ПДР України, водій зазначив, що «згоден». При цьому, водію також було роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України, а потім ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено, що потрібно робити в разі незгоди з прийнятим рішенням, на що ОСОБА_1 відповів, що він «згоден».

Слід зазначити, що на відео також зафіксовано приятеля ОСОБА_1 , який розповідає працівниками поліції, що попросив ОСОБА_1 відвезти його батька до 15-ої лікарні, у зв`язку з тим, що у останнього стався інсульт.

Наприкінці роз`яснення змісту протоколу водій поставив підпис, зазначивши, що «згоден». Також йому було роз`яснено, що він не може деякий час керувати автомобілем, на що він також погодився.

Посилання ОСОБА_1 на порушення порядку проходження огляду працівниками поліції, а також на упередженість дій працівників поліції також є необґрунтованими.

Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.

Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який визначений статтею 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 06 07 2022 ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, у нього було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на запропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», останній відмовився, а тому дії працівників поліції щодо виявлення підстав для складення протоколу відповідають вимогам ст.266 КУпАП, що вбачається з положень з вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, а також виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя.

Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 06 07 2022 року був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол підписав, пояснення не надав, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, безпідставне вилучення водійського посвідчення не заявляв (а. с. 1). Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто, останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано.

Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Законодавець надає водієві право у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції).

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, а заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП не оскаржував.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 10 2022 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило