ПОСТАНОВА

Справа № 947/28116/22

Провадження № 3/947/8188/22

12.12.2022 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ВАВ №763446 від 21.11.2022, складений ст.ДОП СП ВП№4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції Галієвською Ю.Г. щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.11.2022, близько 089.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , під час сімейного конфлікту висловлювався на адресу своєї дружини гр. ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

ОСОБА_1 , до суду на виклик не прибув. Він був додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибув до суду, хоча достовірно знав, що матеріали щодо нього направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавився справою щодо нього, будучи додатково сповіщеним через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без його участі.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він своєї вини не визнає та повідомив, що 21.11.2022 він приїхав до м.Одеси, щоб помиритися з дружиною гр. ОСОБА_2 . О 09.00 год. він подзвонив і квартиру АДРЕСА_3 , де вона мешкає зараз. Двері квартири ніхто не відчинив. Він зателефонував на телефон та просив відчинити двері, але його не пустили. Він почав знервуватися, але дружину не ображав.

Згідно заяви та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , вона посварилася зі своїм чоловіком гр. ОСОБА_1 та поїхала від нього до своєї подруги ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . 21.11.2022 о 09.00 год. її чоловік приїхав, почав дзвонити в двері, але вона їх не відчиняла, оскільки боялася його. Чоловік почав сваритися, кричати, ображати, погрожувати фізичною розправою, на прохання піти не реагував. Тоді вона попросила подругу викликати поліцію.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , її подруга ОСОБА_2 , яку побив чоловік ОСОБА_1 приїхала до неї за адресою: АДРЕСА_2 . 21.11.2022 о 09.00 год. ОСОБА_1 приїхав, почав дзвонити в квартиру та вимагати, щоб йому відчинили двері. Він висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кричав на неї, на зауваження не реагував.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому, незважаючи на оспорювання ним обставин події, підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, заявою та поясненнями особи, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_2 , письмовими показами свідка ОСОБА_3 , які відповідають поясненням потерпілої ОСОБА_2 тощо.

Всі вищевикладені докази повністю спростовують позицію ОСОБА_1 , який шляхом заперечення своєї провини, без надання будь яких доказів, намагається уникнути відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_1 , враховується характер правопорушення, данні про особу винного.

Крім того, відповідно до п.5 ст.35 КпАП України, обставиною, яка обтяжує відповідальність, визнається вчинення правопорушення в період дії воєнного стану на території України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, на підставі якої піддати його адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 255 (Двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (Чотириста дев`яності шість) грн. 20 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.