Справа № 638/5880/22
Провадження № 3/638/2496/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатова К.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 205705 від 21.09.2022 року, 21.09.2022 року о 22:45 годині ОСОБА_1 , по пр. Науки, 27А м. Харкова, керував автомобілем Ford Transit Connect, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат 2,01 проміле.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього додатки не може бути визнано належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як суперечать доказам, які міститься в матеріалах справи, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що останній керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, однак диск, який знаходиться в матеріалах справи не містить відомостей про події, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, на ньому не міститься факту керування транспортним засобом та відсутній звук.

Не приймається до уваги суду й рапорт працівника поліції на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, так як він не містить реквізитів, які б давали можливість суду оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі. Зокрема, він не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація, що значиться в ньому, та не містить інформації щодо того, яким чином необхідно розпорядитись вказаним документом, а тому не уповноважує ініціатора його складення розцінювати його як доказ у справі та приєднувати в такій якості до матеріалів справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18) рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 1 розділу Х Інструкці № 1395, відповідно до якого водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що після виявлення працівниками поліції в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння він дійсно був відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки жодних розписок про відсторонення від керування або передачу автомобіля під керування іншій особі до матеріалів справи ініціатором складення протоколу не додано.

Враховуючи обставини складення протоколу, беручи до уваги докази, надані до суду, в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

У рішеннях ЄСПЛ у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року та Карелін проти Росії від 20 вересня 2016 року наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя