Справа № 442/5689/22
Провадження №3/442/2077/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2022 року м.Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Бодрова О.П., за участю секретаря судового засідання Барабаш І.П., захисника Барнацького П.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Дрогобицького районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

12.09.2022 року після доопрацювання до суду надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №044975 від 13 січня 2022 року, ОСОБА_1 13 січня 2020 року о 00:25 в с.Літиня по вул.І.Франка,147 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння шкіри на обличчі, при розмові чутно різкий запах алкоголю, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку в ДМ№1, а також на алкотестере Драгер відмовився на відео, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

Отже, дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч.2 ст. 130 КУпАП, а саме: повторна протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

22.09.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що працівниками поліції його дії кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, хоча постановою Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що 12.01.2022 відносно нього було внесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2022 року була скасована, провадження у справі закрито. Зазначає, що працівники поліції не відсторонили його від керування. Серед іншого, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано серії та номеру газоаналізатора яким проводилося освідування, що на унеможливлює встановити чи вказаний алкотестер проходив калібрування та чи був справним. Долучений відеозапис події не є безперервним, тому на його думку є недопустимим доказом. В матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом.

Захисник Барнацький П.С. у судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі з підстав наведених у клопотанні, крім того надав письмові дебати.

Поліцейський Дмитришин В.П. у судовому засіданні пояснив, що ним було складено відносно водія ОСОБА_1 протокол за ч.2 ст.130 КУпАП, у зв`язку з тим, що в базі є відомості про те, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі. Він роз`яснював водію його права. Подію фіксував на свій власний телефон, так як боді камера була розряджена. В цей день він патрулював разом з ОСОБА_2 . Деталі події, у тому числі причину зупинки він не пам`ятає через значний час який пройшов.

Вина ОСОБА_1 згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №044975 від 13.01.2022; направленням для огляду на стан сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом; постановою серії БАБ від 13.01.2022; рапортом Дмитришина В.П; постановою Львівського апеляційного суду від 15.09.2021; постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2021.

При вирішенні питання винуватості ОСОБА_1 або її спростування, врахуванню підлягають наступні норми діючого законодавства.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так п. 2.5 ПДР України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії поліцейських в наведеній ситуації в першу чергу регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. До ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції).

Відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів,що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв,незалежно від того,керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»). Отже, за конструкцією норми ст. 130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, що керують транспортним засобом, а тому вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню, а в подальшому і доказуванню при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до таких висновків.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 13.01.2022 о 00:25 керував автомобілем "ВАЗ 2108", номерний знак НОМЕР_1 . З доданого працівниками поліції CD-R диску не можливо встановити події керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Серед іншого, відеозапис долучений до матеріалів справи не містить дати та часу події.

Крім того, як встановлено судом, постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП було скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 15.09.2021 року (справа № 442/4044/21), що не було враховано, працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Ця обставина є процесуальною підставою для визнання кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП за ознакою повторності неправомірною.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), n. 161, SeriesА заява № 25).

Крім того, у справі «Paul andAudreyEdwardsv. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки, доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 наведеного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.280, 283,284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя О.П.Бодрова