Справа № 569/3542/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Рівне

Cуддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, рнокпп НОМЕР_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративнеправопорушення серії БР №257320 від 02 березня 2022 року, 03 лютого 2022 року о 13 год. 00 хв. в м.Рівне по вул. Здолбунівській водій, керуючи ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідність обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного спяніння відмовилась у присутності свідків, чим повторно, протягом року порушила вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Зейкан І.Ю., просили суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з підстав наведених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Зейкан І.Ю., допитавши свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як зазначено у п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 встановлює, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 6 розд. ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376 усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як вбачається із матеріалів справи, всупереч вказаному, кожен документ наявний в матеріалах справи про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 до відповідальності містить виправлення. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР№257320 в графі дата складання міститься виправлення числа та місяця (02.03 та 03.02), в акті огляду на стан сп`яніння в графі дата наявне виправлення числа та місяця (02.03 та 03.02), в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в графі дата наявне виправлення числа та місяця з (03.02 на 02.03), в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в графі дата присутності в якості свідка 03.02.2022 та в графі дата складання пояснення наявні аналогічні виправлення числа та місяця на 02.03.2022.

Виправлення, які допущені під час внесення записів до протоколу, до його підписання особою, стосовно якої його складено, повинні бути посадовою особою чітко виправлені та належним чином застережені (проставлена печатка та підпис посадової особи).

Отже, вивченням протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що він не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, а саме: у тексті протоколу та інших матеріалів справи маються виправлення іншою пастою, нерозбірливим почерком зазначено дату складання та вчинення правопорушення (02.03 та 03.02), що свідчить про те, що допис було зроблено згодом після складання протоколу.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачу, приймання, використання нагрудних камер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджений наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100 встановлює, що після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення він є не безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі так як не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок відеозаписи нагрудних відеокамер поліцейських є недопустимим доказом, оскільки одержані з порушенням встановленого порядку.

Згідно правової позиції Верховного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а вбачається, якщо із відеозапису, наданого працівниками поліції, які складали протокол про притягнення особи до адмінвідповідальності вбачається, що він є небезперервним та переривається, то його не можна вважати належним на допустимим доказом.

Також з відеозапису події встановлено, що він складається із двох окремих частин, тобто переривається і не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення вищевказаного протоколу, а тому не є належним доказом.

Зокрема, із вказаного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 02 лютого 2022 року о 13 годині в м. Рівне по вул. Здолбунівська керувала транспортним засобом, як це вказано у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності останньої.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі №760/3696/16-а.

В матеріалах справи наявний відеозапис, який здійснений за допомогою мобільного телефону працівниками поліції, без зазначення дати та часу проведення відеозапису, що не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Сьомий апеляційний адміністративний суд по справі № 679/625/21 вказав, що надані поліцією із власного мобільного телефону відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі. При цьому, поліцейські не були позбавлені можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористалися.

Окрім того, з наданого УПП відеозапису вбачається, що фактичною підставою зупинки ОСОБА_1 стало те, що раніше працівниками поліції стосовно водія транспортного засобу, яким вона керувала складалися протоколи за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП. Це, зокрема вбачається і з розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , що суперечить Постанові сьомого апеляційного суду від 23.07.21 року у справі №136/651/21, де чітко зазначено, що навіть за умови, що водій декілька разів вчинив правопорушення, це не дає підстав працівникам поліції його переслідувати і є безпідставною зупинкою водія транспортного засобу.

Протокол протокол Серії БР№257320 від 02.03.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності також не містить посилань на технічних засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, що суперечить правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 2 ст. 130 КУпАП, Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Отже, суб`єктом ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом або яка передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДП, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст.130 КУпАП, як особа, яка керувала транспортним засобом.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а так само будь-який рух її транспортного засобу працівниками поліції не зафіксовано та не надано суду.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи не долучено та в судовому засіданні не здобуто. В той же час остання в судовому засіданні стверджувала, що не керувала автомобілем, а лише знаходилась в його салоні, що може бути підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_4 , який присутній на відеозаписі наданому поліцейськими.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він разом із дружиною ОСОБА_1 на момент коли до них підійшли працівники патрульної поліції, сиділи в транспортному засобі, при цьому ОСОБА_1 не включала двигун і не керувала автомобілем. Окрім того вказав на те, що працівники поліції вели відеозйомку на власний мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що вона є власником транспортного засобу Volkswagen, з н.з. НОМЕР_2 . 02.03.2022 року привезла свою доньку ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_6 на ринок «Дикий», що по вул. Здолбунівська м. Рівне, де вони працюють. В обідню перерву донька зі своїм чоловіком пішли пообідати в її автомобіль. Коли вона підійшла до авто, воно стояло на тому ж місці, де вона його залишила. При цьому двигун авто не був увімкнений, а її донька лише сиділа на місці водія, транспортним засобом не керувала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що вранці 02 березня 2022 року бачив, як на ринок приїхала ОСОБА_8 і поставила свій автомобіль навпроти його кіоску, де він працює. Близько 13 год. в її авто сіли ОСОБА_1 та її чоловік. Вони сиділи в автомобілі і спілкувались. При цьому транспортний засів увімкнений не був і не рухався з місця. Після цього до них прийшли працівники поліції і склали вказаний протокол відносно ОСОБА_1 . При цьому поліція вела себе агресивно по відношенню до ОСОБА_1 та її матері.

Згідно постанови КАС ВС від 19.02.2020 року у справі №204/8036/16-а виключно водій, а не особа, яка сидить за кермом підлягає відповідальності за порушення ПДР.

Згідно п. 1.10. ПДР розділу терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов"язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Volkswagen, з н.з. НОМЕР_2 03.02.2022 в стані наркотичного сп`яніння не доведений та спростовується матеріалами справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження на керування автомобілем, таких як штрафні бали чи дискваліфікація (справи Лунц проти Німеччини, п.182; Шмауцер проти Австрії, Малігек проти Франції).

Враховуючи, що санкцією ст. 130 КУпАП передбачено покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, дана справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, в силу приписів ст. 62 Конституції України, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя: