справа № 357/7693/22
головуючий у суді І інстанції Примаченко В.О.
провадження № 33/824/3786/2022
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського Віталія Васильовича на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Глеваський В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому в оскаржуваному рішенні не встановив наявність чи відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки така підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як закінчення строків накладення адміністративного стягнення, не є реабілітуючою, суд повинен встановити наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Крім цього апелянт у своїй апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки у день розгляду справи про адміністративне правопорушення був присутній у приміщенні суду, однак його не запросили до судового засідання, у якому розглядалась справа про адміністративне правопорушення. 07 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глеваський В.В. ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови.

Розглядаючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, апелянт під час розгляду справи в суді першої інстанції присутній не був, матеріали справи не містять підтвердження належного повідомлення апелянта про час та місце розгляду справи, а також підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови раніше 07 листопада 2022 року, коли представник ОСОБА_1 - адвокат Глеваський В.В. ознайомився із матеріалами справи у суді, що підтверджується його розпискою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, оскільки скаржник не був присутнім під час розгляду справи, не зволікав із ознайомленням з матеріалами справи та апеляційну скаргу подано у межах десятиденного строку з моменту ознайомлення з текстом оскаржуваного рішення, у зв`язку із чим відповідне клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що він з 02 березня 2022 року мобілізований до лав Збройних сил України, у зв`язку з чим у нього відсутня можливість ознайомитися з апеляційною скаргою та підготувати будь-якого роду пояснення щодо поданої скарги, а тому просить відкласти розгляд справи до моменту демобілізації його із лав Збройних сил України.

Розглянувши подане клопотання, апеляційний суд враховує таке.

Одним з основних аспектів обґрунтованості рішення суду згідно з практики Європейського суду є необхідність продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Така позиція наведена у рішеннях у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України», з них випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року).

Досліджуючи питання балансу між необхідністю вислухати всі аргументи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та розумними строками розгляду адміністративної справи, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_2 у судовому засіданні першої інстанції свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, про що надав письмову заяву, та просив закрити провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, був повідомлений належним чином про розгляд справи в апеляційному суді, справа не є складною.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що наведені вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду справи виконані не були, судом не встановлено фактичних обставин справи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні.

Так, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, та просив закрити провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції також наведено фабулу адміністративного правопорушення, викладену у відповідному протоколі, однак не надано їй оцінки, не зазначено, чи вважає суд такі обставини встановленими або такими, що не знайшли свого підтвердження. Також в оскаржуваній постанові судом першої інстанції перелічені наявні матеріали справи, однак також не надано їм жодної оцінки.

Закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено лише на винну особу, та відповідно інститут закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення також може бути застосований лише до такої особи. У разі відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, та виключає можливість закриття такого провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП. Крім цього, для обчислення встановленого законом строку для накладення стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом такого строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення та дати його вчинення.

Тобто закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що вказує на необхідність встановлення вини особи.

У зв`язку із тим, що судом першої інстанції указане питання вирішене не було, відсутні підстави для визнання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_2 законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП, слід врахувати наступне.

11 листопада 2021 року о 09 годині 55 хвилин у м. Біла Церква по вул. Гагаріна, 6, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «FORD FUSION», державний номер НОМЕР_1 , при виконанні маневру розвороту здійснив виїзд на прилеглу територію, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «RENAULT KANGOO», державний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 , та який наближався по прилеглій території з правого боку, де скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 10.1, 10.11 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Відповідно до пункту 10.ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з пунктом 10.11 ПДР у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі схеми місця ДТП від 11 листопада 2021 року вбачається, що обидва транспортні засоби у результаті зіткнення отримали механічні пошкодження. Вказана схема підписана обома учасниками ДТП без будь-яких зауважень.

Як вбачається з висновку експерта від 18 травня 2022 року №22-1006/1557, в умовах дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу марки «FORD FUSION», державний номер НОМЕР_1 , під час маневру розвороту здійснив виїзд з проїзної частини на прилеглу територію. В цій дорожній обстановці дії водія регламентувались вимогами 10.1 та 10.11 ПДР України, при цьому його дії не відповідали вказаним нормативним вимогам та відповідно знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із фактом настання ДТП.

ОСОБА_2 у судовому засіданні в суді першої інстанції свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та визнав обставини, викладені у протоколі.

Таким чином слід дійти висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається порушення пунктів 10.1; 10.11 ПДР України, та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

При цьому, як правильно було встановлено судом першої інстанції, оскільки адміністративне правопорушення було вчинено 11 листопада 2021 року, на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, встановлені статтею 38 КУпАП, закінчились.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року - скасуванню з винесенням нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та закриття провадження у справі а підставі пункту 7 статті 247 КпАП України в зв`язку із закінченням строків, передбачених частиною 2 статті 38 КпАП України.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського Віталія Васильовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Глеваському Віталію Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глеваського Віталія Васильовича задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі пункту 7 статті 247 КпАП України в зв`язку із закінченням строків, передбачених частиною 2 статті 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова