ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/798/22

Провадження № 33/4820/291/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Лужняка Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Лужняка Ю.Г., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого старшим охоронником у охоронній фірмі «Security Service» на Дніпровській Набережній, 12-А, в м. Києві,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

За постановою суду, 11 квітня 2022 року о 15 год. 22 хв. ОСОБА_1 по вул. Залізнична, в м. Шепетівка Хмельницької області, керував мотоциклом ZONGSHEN ZS200, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який зі згоди водія зафіксовано поліцейським на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810», результат якого склав 0,94 ‰ проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Лужняк Ю.Г. просить постанову місцевого суду відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях, останнього, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено конкретного місця вчинення адміністративного правопорушення. Місцевий суд не встановив хто саме був водієм транспортного засобу, описаного у протоколі. Сторона захисту переконує, що відеозапис є неналежним доказом, так як на СД-диску наявні три файли з відеозаписами з різним часом проведення відео фіксації, а один запис взагалі не містить дати та часу. З них не убачається, що саме ОСОБА_1 керував мотоциклом, він неодноразово наголошував, що був пішоходом і немає жодного відношення до даного транспортного засобу. Крім того, відеофіксація здійснювалась на мобільний телефон працівника поліції, а не нагрудний відеореєстратор. Свідки на відеозаписі відсутні. Вказує, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, не оголошено за допомогою, якого саме спеціального технічного засобу буде здійснено огляд на місці зупинки, чи залучено свідків для його фіксації, а також не зрозуміло до якого закладу охорони здоров`я, в разі відмови, буде направлено ОСОБА_1 . В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутні підписи свідків, а у відповідній графі вказано слово додається. Захисник вважає, що на вказані грубі порушення вимог законодавства суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної правової оцінки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Лужняка Ю.Г., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 166734 від 11 квітня 2022 року, з якого слідує, що 11.04.2022 року о 15 годині 22 хвилин ОСОБА_1 по вул. Залізнична, в м. Шепетівка Хмельницької області, керував мотоциклом ZONGSHEN ZS200, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який зі згоди водія зафіксовано поліцейським на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810», в присутності двох свідків. Результат якого склав 0,94 ‰ проміле. Такими діями він порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервонінні обличчя, за допомогою приладу Drager-Alcotest 6810 ARВL 0731, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 0,94 % проміле. (а.с. 2).

Із дослідженого місцевим та апеляційним судом результату тесту приладу «Драгер Алкотест 6810 ARВL 0731» № 349 від 11.04.2022 року слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 0,94% проміле алкоголю (а.с. 3).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 , перебував на території залізничного вокзалу ст. Шепетівка та вживав алкогольні напої, після чого сів за кермо мотоцикла ZONGSHEN ZS200, державний номерний знак НОМЕР_1 , та поїхав по вул. Залізничній, про що вони повідомили поліцейських. Під час того, як поліцейські намагалися його зупинити, ОСОБА_1 заїхав на перон залізничного вокзалу, кинув мотоцикл та забіг у громадський туалет. Працівниками поліції водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився, результат якого склав 0,94 ‰. Після цього на ОСОБА_1 , в їх присутності, було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, проаналізувавши матеріали справи, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про їх достатність для встановлення вини, останнього, у вчиненні цього правопорушення, і вважає, висновки суду першої інстанції вірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Місцевим судом та у процесі апеляційного розгляду було досліджено запис з нагрудної камери відеоспостереження, з якого вбачається, що у вказаний у протоколі день та час, мотоцикл ZONGSHEN ZS200, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухаючись по привокзальному ринку, з метою уникнення його переслідування поліцейськими, не виконуючи їх вимоги про зупинку транспортного засобу, звернув до громадської вбиральні на залізничному вокзалі. Втікаючи, ОСОБА_1 залишив мотоцикл поблизу вбиральні. В подальшому, коли він вийшов, поліцейський з`ясовує, в останнього, чому він на їх вимогу не зупинився, ОСОБА_1 повідомив, що не керував мотоциклом, транспортний засіб йому не належить. Працівниками поліції водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими ознаками такого, на що він погодився. Такий огляд ОСОБА_1 , за його згодою, в присутності двох свідків проведено на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810», результат якого склав 0,94 ‰ алкоголю в організмі, останнього, заперечень щодо такого результату він не висловлював, що повністю спростовують пояснення ОСОБА_1 , надані в суді першої інстанції.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що це не він був за кермом мотоцикла, то такі є неправдивими, оскільки з відео видно, що за кермом транспортного засобу водій в чорній куртці з рюкзаком за плечима з червоними полосами, саме так, як і одягнутий ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими з таким же рюкзаком.

Твердження сторони захисту, в частині визнання відеозапису недопустимим доказом, є безпідставними, з огляду на те, що вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини. А тому, в апеляційного суду відсутні підстави вважати даний відеозапис недопустимим доказом. Розбіжності в часі проведення відеофіксації не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проходження ним відповідного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у вказаний в протоколі день та час.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний на мобільний телефон, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як убачається з диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи. Судом першої інстанції технічні засоби, за допомогою яких здійснені відеозаписи вчинення правопорушення, в судовому засіданні досліджені та визнані належними та допустимими доказами, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення вимог ст.ст. 268, 279 КУпАП працівниками поліції спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від підпису, останній, відмовився.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо порушення працівником поліції вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, відповідно до якого, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки вони є необґрунтованими.

Твердження апелянта про ненадання працівниками поліції сертифікату відповідності на технічний прилад та свідоцтва про повірку не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки відповідно до розділу ІІ п.5 Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, обов`язок працівника поліції надати сертифікат відповідності на технічний прилад, за допомогою якого пропонується водію пройти огляд на стан сп`яніння та свідоцтва про повірку, виникає лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Однак із змісту відеозапису такої вимоги від водія (особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ) не надходило.

В матеріалах справи відсутні, ОСОБА_1 та його захисником не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Інші посилання апеляційної скарги сторони захисту не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення, оскільки підтверджуються дослідженими апеляційним судом матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення накладено в межах санкції встановленої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и ла:

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша