Справа № 502/1771/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Березніков О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200080 вбачається, що 29.10.2022 о 15 год. 10 хв. в с. Шевченкове по вул. Музики ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Деу державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня», результат «перебуває у стані алкогольного сп`яніння», чим порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував обставини викладені у протоколі та пояснив, що він автомобілем не керував, а саме він з товаришем ОСОБА_2 , який і був за кермом, приїхали до магазину «Шкуропат». Біля магазину відбувся невеликий конфлікт. Згодом приїхали поліцейські, після чого він у лікарні пройшов мед огляд та останні склали відносно нього протокол. Те, що він був у нетверезому стані не заперечував, проте автомобілем не керував та їх ніхто не зупиняв.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає декілька самостійних об`єктивних сторін правопорушення, а саме: керування водієм транспортним засобом в стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п.2.5 Правил дорожнього руху).

У п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

Так, матеріали справи містять окрім згаданого протоколу, також пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що 29.10.2022 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 під`їхали до магазину «Шкуропат», де згодом відбулась сварка між усіма згаданими, дії якої чітко описані. Через деякий час, за зверненням ОСОБА_4 із вказаних подій, приїхали працівники поліції. Із пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні також вказали на те, що ОСОБА_1 був у нетверезому стані та був за кермом ЗАЗ Деу державний номер НОМЕР_1 .

Згадані пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом не можуть бути взяті до уваги як належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки такі зводяться до опису події (сварки) між згаданими учасниками, яка сталася 29.10.2022, тобто підпадає під опис подій, відповідальність за що передбачена ст. 173 КУпАП, - дрібне хуліганство. Зазначення у поясненнях згаданих осіб про те, що ОСОБА_1 у той день перебував за кермом ЗАЗ Деу, державний номер НОМЕР_1 , не заслуговують на увагу суду, оскільки вказані пояснення написані працівником поліції, проте пояснення не мають вказівки про те, що вони написані саме зі слів свідків та ними прочитані, наявний лише їх підпис. Окрім того, ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були учасниками події, тобто сварки, а відтак суд доходить до переконливого висновку про їх упередженість щодо достовірності зазначених даних. Разом з тим, вказані особи як свідки не зазначені й у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №200080.

Також до матеріалів справи в якості доказу долучено диск, на якому записано відеофайли під назвою «1», «2» та «3».

На відеофайлі під назвою «1» записано події проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у медичному закладі, висновок проведення якого також долучено до протоколу, де лікарем вказано - «перебуває у стані алкогольного сп`яніння». На вказаному відеофайлі ОСОБА_1 також указує на те, що він не керував транспортним засобом, на що працівник поліції вказав, що є свідки керування ним автомобілем.

Відеофайли «2» та «3» пошкоджені, їх перегляд є неможливим.

З наведеного слід дійти висновку, що працівниками поліції не встановлено факту керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ Деу, державний номер НОМЕР_1 , останній працівниками поліції не зупинявся, а відтак і подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

Крім того, у поясненнях свідка ОСОБА_5 , відібраних ОСОБА_6 та ним особисто написані, який також не вказаний у протоколі як свідок, значиться наступне «… Знаходячись за рульом гр. ОСОБА_1 автомобілі Деу, державний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи по вул. Музики, коли нам не вступив дорогу авто Хонда…». Із зазначеного можна дійти також до висновку, що за кермом автомобіля Деу, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , перебувала особа, у якої відібрані пояснення.

У протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №200080 зазначено свідків події, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з письмових пояснень, доданих до протоколу, яких вбачається, що останні були запрошені свідками та засвідчили те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі.

Також, під час дослідження матеріалів справи, а саме під час дослідження відеозапису під назвою «1», встановлено порушення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, під час медичного огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, дані щодо такого проведення записувалися відразу до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який заздалегідь підготовлено, тобто проставлено печатку лікаря, що дає підстави вважати, про порушення п.15 та 16 вказаної Інструкції, де зазначено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі вже якого видається висновок, передбачений додатком 4 до Інструкції.

Пунктом 22 Інструкції встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суддя, у відповідності до норм ст. 252 КУпАП, прийшов до висновку про закриття провадження по даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки до протоколу не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його вини у порушенні п.2.9 а) ПДР та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючисьст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Березніков