Справа №: 398/1487/22
провадження №: 3/398/619/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

"23" червня 2022 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Демченко І.М., при секретарі Міщенко С.А., розглянувши матеріал, який надійшов від Олександрійського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , пенсіонерки, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України роз`яснені,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28.05.2022 року серія ВАВ №483999, ОСОБА_1 в період часу з 18.03.2022 року до 27.05.2022 року, за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинила психологічний тиск відносно доньки ОСОБА_2 та онуків, ображала нецензурною лайкою, намагалась виселити з квартири, погрожувала фізичною розправою, вимагала кошти. Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала пояснивши, що ОСОБА_2 є її донькою, після початку війни вони приїхали до неї вм. Олександрію та мешкають у її квартирі. Оскільки комунальні послуги вони не сплачують, вона просила доньку та її дітей заощадливо витрачати воду та світло, бо вона є пенсіонеркою, на що чула у відповідь, що вона не сповна розуму та її треба лікувати у психіатра, вдома постійні конфлікти, хоча ніякого насильства до ОСОБА_3 та онуків вона не вчиняла.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що її сім`я є переселенцями, які у зв`язку із збройною агресією РФ вимушені були виїхати з м. Київ та приїхали до м. Олександрія та поселилися у квартирі її матері ОСОБА_1 . Мати постійно з ними конфліктує, забороняє їй та її дітям користуватися комунальними послугами, вимагає їх сплачувати, обвинувачує її дітей, що ті викрали її телефон, наносить дітям психологічну травму, вимагає, щоб вони з`їхали з квартири. Також додала, що має у власності у м. Олександрія іншу квартиру, яка дісталася їй у спадок, але там не має необхідних умов та меблів для проживання.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_5 та знає її тривалий час. Після того, як до останньої приїхала її донька із сім`єю, у них почалися конфлікти. До неї зверталися діти ОСОБА_2 з проханням повипливати на бабусю, бо та, з їх слів, не дає їм спокою, але сама свідок не вважала доречним втручатися у сімейні стосунки.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що також мешкає по сусідству з ОСОБА_1 та знає її як неконфліктну особу. Після того, як приїхала із сім`єю її донька ОСОБА_2 , чула, як у квартирі чиняться сварки, після яких ОСОБА_7 скаржилася їй на доньку, яка її тероризує та їй відомо, що ОСОБА_2 всім сусідам розказує, що мати є хворою людиною, має психічний розлад та потребує лікування. Також свідок додала, що ОСОБА_1 для свого віку має світлий розум, але нажаль, не має відповідного ставлення з повагою до себе з боку доньки та членів її сім`ї.

Свідок ОСОБА_8 надала суду пояснення, згідно яких після приїзду доньки ОСОБА_1 , з якою вона тривалий час підтримує дружні стосунки, постійно скаржиться, що не має спокою у власній квартирі, вони її кривдять та вона не може там спокійно жити.

ОСОБА_9 , яка є донькою потерпілої та за наполегливим клопотанням якої ОСОБА_10 надала пояснення у судовому засіданні, вказала, що ОСОБА_11 , яка є її бабусею, вона вважає сторонньою особою. Остання їх ображає та звинувачує у крадіжках, не дає користуватися світлом, водою, вони не розмовляють, у них погані стосунки.

Захисник Гулий А.В. підтримав позицію ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, про що зазначив в письмових поясненнях поданих через канцелярію суду.

Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, потерпілу та її пердставника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях особи складу правопорушення, тобто сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відомості, які зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення деталізовано в пункті 9 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України N 1376 від 06.11.2015 року (далі Інструкція).

В ст. 251КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до вимог ст. ст. 251, 256КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України N 1376 від 06.11.2015 року, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинні бути чітко зазначені суть адміністративного правопорушення (яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол), нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та відомості необхідні для вирішення справи, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

Наведені вимоги законодавства не дотримані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №483999 від 28.05.2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом норми ч. 1ст. 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

В ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

- психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України " Про запобігання та протидію домашньому насильству" зазначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Тобто обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2КУпАП є дії насильницького характеру щодо членів сім`ї, пов`язаних спільним проживанням, взаємними правами та обов`язками, а також наявність наслідків, зокрема у вигляді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути заподіяна чи заподіяна.

В протоколі не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме не зазначено відомості, що ОСОБА_1 умисно вчинила будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .. Відсутні відомості та допустимі докази того, що від вчинення дій ОСОБА_1 могли настати чи настали наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

Також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що навпаки, потерпіла ОСОБА_2 вчиняє психологічний тиск на ОСОБА_1 , ставить публічно під сумнів її психічне здоров`я.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 , у вчиненні дій, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, надані лише пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які між собою суперечать одне одному за їх змістом.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010: фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина, з порушення встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення суд не може вийти за межі вказаного у протоколі складу правопорушення та його кваліфікації, як і не має права збирати інші докази. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.251 КУпАП).

Зі змісту ст. 62 Конституції Украни суду не вбачається, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява F 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява F 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою "внутрішнього переконання" чи системою "поза межами розумного сумніву", який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Наявність непорозумінь між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не створює складу адміністративного правопорушення домашнього насильства, тобто умисного вчинення останньою будь-яких діянь психологічного чи економічного характеру, яке спричинило або могло спричинити шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи, її побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, або спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе чи інші наслідки.

З огляду на наведене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тому суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Демченко Ірини Миколаївни