ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/108/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду за участю особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Матвіяса А. Б. апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21 грудня 2021 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погодившись із вказаною постановою місцевого суду, захисник Матвіяс А. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин, апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній мотивів, а постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Якщо суддя прийде до переконання, що в діях його підзахисного, ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, просить змінити застосування до нього стягнення на штраф з огляду на наступне.

Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що в судовому засіданні під час винесення постанови ОСОБА_1 присутній не був, повісток з суду не отримував, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 10 січня 2022 року.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт зазначає, що місцевий суд прийшов до хибного висновку про наявність у його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що жодним доказом у справі не підтверджено факту керування ОСОБА_1 07.12.2021 автомобілем Logan Dacia, номерний знак НОМЕР_1 .

Як йдеться в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 стверджує, що 06.12.2021 близько 22 год. після роботи повертався додому, де біля будинку №27 по вул. Л. Українки в м. Тернополі, у якому він проживає, знаходився припаркованим автомобіль Logan Dacia, номерний знак НОМЕР_1 . Даний автомобіль належить його колишній дружині і після позбавлення його права керування транспортними засобами ним користується його батько.

У силу певних сімейних обставин ОСОБА_1 не хотілось йти додому, а тому він розпивав в автомобілі раніше придбаний ним алкоголь. Близько 01 год. 07.12.2021 до машини підійшов його батько. Невдовзі до автомобіля підійшли працівники поліції, які вимагали пред`явити документи на керування транспортним засобом, однак він пояснював, що автомобілем Logan Dacia, номерний знак НОМЕР_1 , не керував. З цієї підстави від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

При складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 позбавили можливості надати письмові пояснення, хоча він виявляв бажання надати такі, що зафіксовано на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи.

Розгляд справи в суді першої інстанції проводився без його участі, а тому ОСОБА_1 не зміг надати пояснення та висловити свою позицію щодо суті справи.

Посилається на те, що докази, які містяться в матеріалах справи, свідчать про те, що ОСОБА_1 07.12.2021 транспортним засобом не керував.

Так, згідно рапорту працівника поліції, останні отримали інформацію від громадянина ОСОБА_2 , який повідомив, що в автомобілі Logan Dacia, номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться чоловік, який вживає спиртні напої і, можливо, буде керувати цим транспортним засобом.

Письмові пояснення в ОСОБА_2 працівниками поліції не відбирались, у протоколі про адміністративне правопорушення його як свідка не зазначено.

Також, апелянт зазначає, що до справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що на момент виявлення автомобіля Logan Dacia, номерний знак НОМЕР_1 , він знаходився в статичному стані, припаркованим біля будинку, де проживає ОСОБА_1 . Останній дійсно вийшов з місця водія цього автомобіля, що ним не заперечується.

Однак будь-яких доказів того, що 07.12.2021 ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом, до матеріалів справи не додано.

Апелянт звертає увагу суду, що автомобіль знаходився нерухомо, то працівники поліції навіть не склали відповідної постанови про порушення ПДР України, що стало б причиною зупинки транспортного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, ОСОБА_1 та його захисника Матвіяса А. Б., які просили поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримано 10 січня 2022 року, що підтверджується знімком екрану відомостей з веб-порталу ДП Укрпошта щодо руху поштового відправлення з трек-номером 654, долученим до апеляційної скарги, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 07.12.2021 о 01 год. 25 хв. в м. Тернополі по вул. Л. Українки, 29, керував транспортним засобом марки Logan Dacia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML- AELM-0400 (повірка дійсна до 27.09.2022року) та огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з рапорту інспектора взводу №2 роти №4 УПП в Тернопільській обл. ДПП лейтенанта поліції В. Косовського, під час несення служби в складі екіпажу Юпітер-0201 в ході патрулювання в м. Тернополі по вул. Л. Українки до них звернувся громадяин ОСОБА_3 , який повідомив, що бачив, як водій, транспортного засобу Logan Dacia, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в автомобілі, вживав алкогольні напої і, на його думку, має намір керувати транспортним засобом.

В ході реагування працівниками поліції по вул. Л. Українки, 29 в м. Тернополі було виявлено та зупинено даний автомобіль.

Крім цього, апеляційним судом було викликано для дачі пояснень в якості свідка лейтенанта поліції Косовського В., який оформляв матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Він підтвердив обставини, зазначені в рапорті, та додатково пояснив, що після повідомлення ОСОБА_3 , який працює водієм таксі, патрульні поліцейські виявили автомобіль Logan Dacia, державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився з увімкненими габаритними вогнями. З 01 год. 20 хв. даний автомобіль почав рух з вул. К. Савури м. Тернопіль в напрямку вул. Л. Українки, до магазину Копійочка. Після цього даний автомобіль направився попри 27 будинок на вул. Л. Українки та припаркувався біля 29 будинку, заїхавши при цьому на газон. З місця водія транспортного засобу Logan Dacia вийшов ОСОБА_1 , в якого в лівій кишені куртки знаходилась пляшка алкогольного напою коньяку, а з пасажирського місця вийшов його батько. Зазначив, що дані обставини були зафіксовані на відеореєстратор, який знаходиться в службовому автомобілі поліцейських, проте надання даних відеоматеріалів виявилось неможливим в силу незадовільного стану через значний вік даного технічного засобу.

Крім цього, щодо ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ №125232 від 07.12.2021, згідно якої останній здійснював рух на транспортному засобі Logan Dacia, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування ТЗ на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 02.04.2021, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана постанова в законному порядку не оскаржувалась, на момент винесення судом рішення є чинним.

Таким чином, транспортний засіб Logan Dacia, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений законно, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції діяли без достатніх на то підстав, є необґрунтованими.

Та обставина, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Logan Dacia, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 , відеоматеріалами, які містяться в справі. Не довіряти поясненням свідка ОСОБА_4 у суду підстав немає.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не був водієм транспортного засобу, а керування автомобілем здійснював його батько, суд вважає такими, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин твердження захисника, що ОСОБА_1 не керував даним автомобілем, є безпідставними та спростовані належними доказами, здобутими у справі.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координація рухів, порушення мови, тобті ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №258459 від 07.12.2021.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення серіїААБ №258459 від 07.12.2021 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, також доведена відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest 7510 OIML №AЕLM-0400, так і в медичному закладі; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 7510 OIML-AELM-0400 (повірка дійсна до 27.09.2022року); направленням на огляд в заклад охорони здоров`я водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.12.2021року, згідно якого водій від огляду відмовився; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №125232 від 07.12.2021; копією постанови Тернопільського міськрайонного суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом працівника поліції В. Косовського від 07.12.2021; довідками Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 12.12.2021, згідно яких ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , за ним не зареєстровано транспортних засобів та 18.03.2021 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, що було встановлено в передбаченому законом порядку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок місцевого суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Надавши належну правову оцінку обставинам справи та правильно кваліфікувавши дії особи, що притягується до адмінвідповідальності, вважаю, що накладене суддею місцевого суду стягнення суперечить вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначені в ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду апелянтом долучено ряд доказів, що дають суду підстави вважати, що за станом здоров`я ОСОБА_1 не може перебувати під адміністративним арештом.

Так, до матеріалів справи долучено:

копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 14.08.2019 Пенсійним фондом України та виконаного на бланку серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи;

копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №478857 від 07.08.2019;

копію витягу із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №0082;

копію документа з назвою Огляд зав. Кардіологічним диспансерним відділенням для МСЕК від 27.08.2019;

копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 №01/05931.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, так як ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього у суді першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З огляду на вищенаведене приходжу до остаточного висновку, що постанову суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення необхідно змінити та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., оскільки стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб є таким, що не відповідає особі порушника, та суперечить вимогам ст. 32 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Матвіяса А. Б. задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб змінити і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя