Номер провадження 3/521/765/22
ПОСТАНОВА

ВСТУПНА ЧАСТИНА

08 лютого 2022 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси О. В. Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 156 КпАП України,

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі про адміністративне правопорушення:

17 листопада 2021 року о 12 годині 00 хвилин по АДРЕСА_1 в продуктовому магазині ОСОБА_1 здійснював торгівлю алкогольними напоями без ліцензії, чим порушив діюче законодавство.

За даним фактом 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КпАП України (серія ВАБ 909520).

Крім того, 17 листопада 2021 року о 12 годині 00 хвилин в місті Одесі по вулиці Літаковій, 15 в продуктовому магазині ОСОБА_1 здійснював торгівлю тютюновими виробами без ліцензії, чи порушив діюче законодавство.

За даним фактом 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КпАП України (серія ВАБ 909601).

Судовий виклик та явка учасників:

Суддею вжиті можливі заходи для виклику особи в судове засідання, а саме за місцем мешкання ОСОБА_1 була надіслана судова повістка про виклик до суду, однак до суду у призначений час останній не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким відповідно до ст. 1 КУпАП є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 достовірно знаючи, що відносно нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення, зловживаючи своїми процесуальними правами, до суду не з`явився.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суддя:

Дослідивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за порушення провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано на підставі яких документів вирішено скласти протокол саме відносно ОСОБА_1 , не зазначено доказів того, що він є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, суд констатує, що з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яких саме документів не було у ОСОБА_1 , а міститься лише посилання на те, що останній здійснював торгівлю алкогольними напоями без ліцензії.

Більш того, оскільки норма ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі про адміністративне правопорушення правоохоронний орган зобов`язаний був вказати назву документа та посилання на спеціальний закон - спеціальну норму статті закону, якщо одержання цього документа ним передбачено. Однак, в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено, яка саме спеціальна норма була порушена останнім, відсутнє посилання на норму ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ 909601 від 17 листопада 2021 року то суд зазначає наступне:

Так, у протоколі про адміністративне вказано, що ОСОБА_1 здійснював торгівлю тютюновими виробами без ліцензії, чим порушив діюче законодавство.

Разом з тим, Законом України № 139-IX від 02.10.2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку ліцензування господарської діяльності» були внесені зміни до статті 156 КУпАП та викладено у такій редакції: «Роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку».

Згідно ч. 1 ст. 156 КУпАП, зі змінами від 02.10.2019 року, об`єктом адміністративного правопорушення є роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відтак, подія яка наведена у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється складом ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Крім того, санкція ч.1 ст.156 КУпАП передбачає обов`язкову конфіскацію товарів та виручки від продажу. У матеріалах справи відсутня інформація про виручку від продажу тютюнових виробів та не вказано місце зберігання тютюнових виробів.

Також варто звернути увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення з урахуванням особливостей диспозиції ч.1 ст.156 КУпАП (кому здійснювався продаж, в якій кількості, предмети торгівлі не ідентифіковані належним чином та процедура їх продажу).

З урахуванням встановлених судом обставин, суд констатує, що до протоколів про адміністративні правопорушення не долучено достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності та здійснював роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

При цьому, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, в яких Суд повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд звертає увагу, що нездатність співробітника відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області оформити матеріали справи відносно ОСОБА_1 у чіткій відповідності до вимог закону, зокрема фактичне незабезпечення фіксації правопорушення та ненадання доказів на підтвердження факту події правопорушення та наявності в діях особи, відносно якої складений протокол, складу адміністративного правопорушення, не може бути компенсована на стадії судового розгляду справи.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів.

Разом з тим, в матеріалах справ про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, у відповідності до яких працівниками відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області був зафіксований хоча б один факт реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв, тютюнових виробів за готівкові кошти, зокрема оперативна закупівля, або показання свідків, які придбали алкогольні напої та тютюнові вироби. До протоколу про адміністративне правопорушення долучені письмові пояснення ОСОБА_1 які суд не бере до уваги, оскільки вони не містять відомостей кому та скільки ОСОБА_1 начебто продав, а також відомостей про отримання останнім прибутку за начебто продані алкогольні напої та тютюнові вироби.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності до положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09 червня 2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30 травня 2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. На переконання суду, відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину правоохоронним органом в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164, ч. 1 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір, положення закону яким керувався суддя.

Закриваючи провадження по справі, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, суддя не стягує з ОСОБА_1 судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки судді:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 156 КпАП України, закрити відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Речі виявлені для тимчасового зберігання, а саме 203 літри 320 грам алкоголю, 218 пачок цигарок повернути ОСОБА_1 або його уповноваженому представнику.

Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження:

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. В. Іщенко