П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП: у справі відсутній, непрацюючого, студента ДПТНЗ №15, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292687 від 29.09.2021 року, 26.09.2021 року о 16 год. 50 хв. в м. Біла Церква, по вул. Раскової, 61А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki Sepiya», з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що того дня він дійсно керував моторолером та його зупинили працівники поліції. Зазначив, що працівники поліції запитали у нього чи вживав він наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що цього дня наркотичних засобів він не вживав та зазначив, що вживав їх дев`ять днів тому. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що йому необхідно пройти огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, після чого ОСОБА_1 сів до службового автомобіля поліції та вони вирушили до медичного закладу. ОСОБА_1 вказав, що по дорозі до медичного закладу, працівник поліції йому повідомив, що оскільки ОСОБА_2 дев`ять днів тому вживав наркотичні речовини, то результати огляду покажуть, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки сліди наркотичних речовин зберігаються у крові більше місяця, тому поліцейський зазначив, що немає сенсу проходити даний огляд та вказав ОСОБА_1 , щоб той відмовився у присутності свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Довірившись працівнику поліції, ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського відмовитись від огляду. Тому працівники поліції зупинили автомобіль та залучили двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 вагаючись, зрештою відмовився від проходження медичного огляду.

В судове засідання призначене на 20.06.2022 року ОСОБА_1 не з`явився, заяв чи клопотань суду не надавав.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Поліцейський Батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Морозюк Р.Р., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292687 від 29.09.2021 року, викликався судом для надання особистих пояснень в судовому засіданні, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши докази наявні у матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292687 від 29.09.2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.09.2021, розписку ОСОБА_3 від 26.09.2021, письмові пояснення ОСОБА_4 від 26.09.2021, письмові пояснення ОСОБА_5 від 26.09.2021, рапорт поліцейського від 26.09.2021, відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що 26.09.2021 року о 16 год. 50 хв. в м. Біла Церква, по вул. Раскової, 61А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki Sepiya» та був зупинений працівниками поліції.

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи вживав він цього дня наркотичні речовини, на що ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що наркотичні речовини останній раз він вживав дев`ять днів тому. Після чого поліцейських повідомив ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, тому останньому необхідно пройти огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився та сів до службового автомобіля поліції з метою його доставки до медичного закладу.

Слід зазначити, що відеозаписів на яких відображено рух до медичного закладу матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає увагу, що вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, які регламентують, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, визначає, що:

1. Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

2. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Проте, додані до матеріалів справи відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не є продовженням один одного, а являють собою певні фрагменти подій різних проміжків часу.

Пояснення ОСОБА_1 вказують, що працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 слід відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки результат медичного огляду все одно покаже, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, так як сліди наркотичних речовин зберігають у крові більше одного місяця. Оскільки ОСОБА_1 дев`ять днів тому вживав наркотичні речовини та помилково вважаючи, що дійсно немає сенсу проходити даний огляд, так як оглядом буде підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, тому ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків від проходження медичного огляду.

На інших відеозаписах відображено вже перебування ОСОБА_1 з працівниками поліції не на місці зупинки транспортного засобу, де у присутності двох свідків працівник поліції знову пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 будучи в розгубленому стані зазначив, що може пройти даний огляд, оскільки цього дня не вживав наркотичних речовин, проте зазначив поліцейському, що він не знає чи слід проходити даний огляд, оскільки поліцейський особисто повідомляв ОСОБА_1 , що результати такого огляду все одно покажуть, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Зрештою ОСОБА_1 погодився попрямувати до медичного закладу для проходження огляду, після чого відеозапис було перервано.

На наступному відеофайлі зафіксовано, як у присутності двох інших свідків працівник поліції знову запитує у ОСОБА_1 чи буде останній проходити огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 зазначивши, що оскільки працівник поліції повідомив йому, що наркотичні речовини зберігають у крові 21 день, тому він не вбачає сенсу проходити медичний огляд, оскільки дев`ять днів тому він вжив наркотичний засіб.

Інші відеозаписи відображають процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд приймає пояснення ОСОБА_1 та вважає їх обґрунтованими та такими, що узгоджуються та підтверджуються матеріалами справи, а саме даними відеозаписів з нагрудної камери поліцейського.

При цьому, суд зазначає, що формально в діях ОСОБА_1 простежується склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, проте зазначає, що в даному випадку могло мати місце провокації з боку працівника поліції на вчинення правопорушення та зазначає з даного приводу наступне.

Так, згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

За змістом статей 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що з відеозаписів чітко підтверджується той факт, що на вимогу працівника поліції пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд.

Також суд зауважує, що з аналізу відеозаписів, слід дійти висновку, що дійсно мало місце того, що працівник поліції повідомивши ОСОБА_1 недостовірну інформацію та зазначивши, що наркотичні речовини зберігаються у крові близько місяця, а оскільки ОСОБА_1 вживав такі дев`ять днів тому, то результат медичного огляду беззаперечно покаже, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. Такими діями, поліцейський здійснив вплив на ОСОБА_1 з метою спонукання останнього до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зрештою, під впливом поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, що стало наслідком притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд зазначає, що за відсутності таких повідомлень з боку працівника поліції, ОСОБА_1 пройшов би медичний огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння.

Тобто, працівником поліції було здійснено вплив на ОСОБА_1 з метою спровокувати його на скоєння даного правопорушення, яке в іншому випадку не було би ним скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення адміністративного правопорушення та отримати докази його вчинення, а відтак суд не може прийняти докази надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у якості належних та допустимих.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого ОСОБА_1 діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ