Справа №345/1240/22
Провадження № 3/345/478/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2022 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

До Калуського міськрайонного суду на розгляд надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031921 від 14.05.2022, гр. ОСОБА_1 14.05.2022 о 18.40 годин в м.Калуш по вул.Ринкова керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна 0,40 проміле.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заперечення, в якому вказує, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, оскільки на момент приїзду працівників поліції не був суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як не був водієм, його транспортний засіб не перебував в стані руху та під час руху не зупинявся працівниками поліції. На відеозаписі, який долучено до матеріалів справи, не зафіксовано того факту, що він керує транспортним засобом, що під час знаходження за кермом транспортний засіб перебуває в стані руху, та й взагалі не зафіксовано всіх подій, які відбувалися. Крім того, звернув увагу й на те, що матеріали справи не узгоджуються між собою, містять значні розбіжності, а саме: в направленні на огляд водія транспортного засобу від 14.05.2022 зазначено, що «у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою поліції, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Огляд проводився- відмова. Результат огляду-відмова». Тобто з даного документу слідує, що він відмовився від огляду на стан сп`яніння , в той час , коли в протоколі та в інших матерілах справи зазначено, що проходив огляд на стан сп`яніння. Крім того, в даному направленні вказано, що інспектор ОСОБА_2 його доставив на огляд у заклад охорони здоров`я, хоча його ніхто нікуди не доставляв, хоча він наполягав на проходженні огляду в медичному закладі; у всіх документах, які містяться в матеріалах справи, інпектором вказана одна і та ж сама година, а саме: о 18.40 годин він керував транспортним засобом, о 18.40 годин продував алкотест Драгер, що підтверджується часом зазначеним в результаті тесту, о тій же самій годині інспектор складав акт огляду на стан сп`яніння, а інший інспектор поліції вище вказане направлення. З наведеного слідує висновок, яким чином, він міг одночасно керувати автомобілем і проходити тест на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а інпектор поліції одночасно в один і той же самий час міг його зупиняти, давати продувати алкотест, та одночасно складати процесуальні документи. Дані факти ставлять під сумнів правомірність дій працівників поліції. Також зазначив, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, не є безперервними та час і дата на них не узгоджується з матеріалами справи, оскільки на одному відеофайлі зазначено 14.05.2022 17.55 годин, а на іншому 12.00 годин 01.01.2022, з них не вбачається того, що працівник поліції пропонує йому проїхати в медичний заклад чи вручає направлення, в тому числі і яке міститься в матеріалах справи, хоча він був не згідний з результатами проведеного огляду, так як не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Жодних прав йому працівниками поліції також не роз`яснювалось. ОСОБА_1 зазначив, що вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, він не був суб`єктом вчинення даного правопорушення, просив провадження у справі закрити, а розгляд справи проводити без його участі, з врахуванням поданого заперечення.

Дослідивши матеріали справи та письмове заперечення ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

У ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Згідно приписів цієї статті огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, щознижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Цей порядок відображено і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735. В п. 7 розділу І цієї Інструкції зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейські повинні спершу запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я і не в будь якому, а в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено в судовому засіданні 14.05.2022 на гр. ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне серії ААБ № 031921 від 14.05.2022 (а.с.1), з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 14.05.2022 о 18.40 годин в м.Калуш по вул.Ринкова керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна 0,40 проміле. (а.с.1).

Як зазначив в своєму запереченні ОСОБА_1 , його транспортний засіб на час приїзду працівників поліції не перебував в стані руху, під керування транспортним засобом працівники поліції його працівники поліції не зупиняли, тобто він не був водієм, а отже і суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, із наведених норм закону вбачається, що відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, несе саме особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, як стверджує ОСОБА_1 він не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, на момент приїзду працівників поліції, його транспортний засіб не знаходився в стані руху, а був припаркований в м.Калуш по вул.Ринкова.

Вказане підтверджується відеозаписом, що долучений до матеріалів справи працівниками поліції, так як на даному відеозаписі видно, що працівники поліції під`їжджають до автомобіля ОСОБА_1 , який перебуває в нерухомому стані. На даному відеозаписі не зафіксовано руху автомобіля ОСОБА_1 , факту зупинки транспортного засобу (а.с.8).

Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху ( знаходиться в нерухомому стані) чи біля транспортного засобу особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки не доводить факту керування транспортним засобом.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права, передбачені КУпАП та Конституцією України, не пропонувалось пройти огляд в медичному закладі , як і не вручалось відповідного направлення, хоча, як зазначив ОСОБА_1 в своєму запереченні, він був не згідний з результатами огляду, проведеного за допомогою приладу Драгер.

Дані факти не спростовуються й матеріалами справи, так як відеозаписи, долучені до справи, не є безперервними, містять значні неточності в даті й часі проведення запису, і з них не вбачається роз`яснення прав ОСОБА_1 , складання у його присутності будь-яких процесуальних документів, вручення направлення, яке міститься в матеріалах справи, тощо (а.с.8).

В матеріалах справи міститься також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.4). В той же час, інші матеріали свідчать про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду за допомогою приладу Драгер.

Вище вказані докази містять значні розбіжності, не узгоджуються між собою, тому зазначені письмові докази не можуть бути належними та допустимими доказами по справі.

Свідки в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки,відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таких доказів не здобуто і в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тому суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст. 7, 130, 221, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушененя закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: