КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№33/824/1131/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Бурої Олени Вікторівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бурої Олени Вікторівни на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454грн.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 19 серпня 2021 року о 00год. 20 хв. в м. Києві на вул. Басейна, керував автомобілем Ленд Ровер, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та із застосуванням приладу "Даргер" на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на нагрудні камери №633 та №636, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бура О.В. 23 грудня 2021 року направила до Печерського районного суду міста Києва апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що на момент подання апеляційної скарги копію постанови судді вони не отримали.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку,

повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Бура О.В. була присутньою у судовому засіданні 29 листопада 2021 року, однак у матеріалах справи відсутні відомості про вручення адвокату Бурій О.В. копії оскаржуваної постанови в цей же ж день, крім того в матеріалах справи відсутня інформація про направлення копії постанови судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 чи його захисника - адвоката Бурої О.В.

Враховуючи вказані обставини, а також, що постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 8 лютого 2022 року, а уповноважена адвокатом Бурою О.В. за довіреністю особа - ОСОБА_2 отримав копію постанови 29 грудня 2021 року, що підтверджується відповідною розпискою (с.с. 45), апеляційна скарга подана адвокатом Бурою О.В. 23 грудня 2021 року, вважаю за можливе поновити адвокату Бурій О.В. строк на апеляційне оскарження.

У апеляційній скарзі на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Бура О.В. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить цілісний запис, а лише його фрагменти та фактично не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних працівниками поліції процесуальних дій.

Крім того адвокат Бура О.В. зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, а саме відеозйомки з відеореєстратора з моменту початку виконання службових обов`язків, що ведеться безперервно, до її завершення, у Управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду клопотання та апеляційної скарги (с.с. 77), у судове засідання не з`явився, клопотання про його перенесення не подав, тому відповідно до положень ст. 294 КУпАП суд провів судовий розгляд у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Попова Є.В., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують

відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №211018 від 19 серпня 2021 року, в цей день, о 00год. 20 хв., в м. Київ по вул. Басейна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Land Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та із застосуванням приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у письмових поясненнях по суті порушення зазначив, що він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як йому не пояснили причину зупинки. Запах алкоголю в машині був через те, що пасажир ОСОБА_3 вживав алкоголь та визнав це.

З приєднаного до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції перебував на кермом автомобіля, після спілкування з ОСОБА_1 та виявивши ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), працівник поліції запропоновував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», однак останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, погодившись пройти огляд у медичному закладі, але у подальшому від проходження огляду у медичному закладі також відмовився. При цьому, працівниками поліції були дотримані всі вимоги закону щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_1 , роз`ясненні ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції не порушували вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я №1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Доводи апеляційної скарги, що наданий працівниками поліції відеозапис не містить у собі цілісний запис, а лише його фрагменти, наданий запис фактично не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій, а відтак не може бути належним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 , вважаю безпідставними.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за

наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти медичний огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження медичного огляду, фіксація цієї відмови відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3).

Частинами 1 - 3 статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під

час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовані всі обставини правопорушення: перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, повідомлення працівником поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгера», відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, згода пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а у подальшому і відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у медичному закладі у зв`язку із тим, що у нього призначена зустріч і він не має для цього часу.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує, що відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, не надання суду цілісного відеозапису з моменту початку виконання службових обов`язків працівником поліції, не є підставою для висновку про не вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не є підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки наданий суду відеозапис містить фіксацію обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції були допущені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , належними доказами не підтверджені, так як у апеляційній скарзі не зазначено, які саме порушення були допущені працівниками поліції, що позбавляє можливості апеляційний суд здійснити перевірку цих доводів.

Також апеляційному суду не надано доказів, що ОСОБА_1 або його захисник оскаржували неправомірні дії працівників поліції при складанні даного протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про витребування у Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відеозйомки з відеореєстратора з моменту початку виконання службових обов`язків, що ведеться безперервно, до її завершення, не можуть бути підставою для скасування постанови судді першої інстанції та закриття провадження у даній справі, оскільки повторно вказане клопотання захисником Хлєбнікова А.О. ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду заявлено не було.

Крім того, адвокат Бура О.В. мала можливість самостійно звернутися з відповідним адвокатським запитом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та отримати необхідні докази.

Також адвокатом Бурою О.В. не зазначено, на спростування яких саме обставин необхідний саме повний відеозапис з моменту початку виконання службових обов`язків працівником поліції, який здійснював відеозапис подій з участю ОСОБА_1 , і до їх завершення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №211018 від 19 серпня 2021 року з достатньою повнотою досліджені судом першої інстанції на виконання вимог ст. 280 КУпАП, висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надана оцінка доводам захисника Хлєбнікова А.О., та наявному відеозапису.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, не встановлені обставини, на підставі яких справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Бурої Олени Вікторівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року задовольнити та поновити їй цей строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бурої Олени Вікторівни залишити без задоволення, постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт