Дата документу Справа № 331/1073/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/1073/22 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/322/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шульги О.А. на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 11 квітня 2022 року о 20 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу будинку № 64 по вул. Приходській в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу Drager Alcotest 6820, так і в медичному закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шульга О.А. вказує, що встановлені судом фактичні обставини справи не оспорює, проте вважає призначене судом стягнення занадто суворим, оскільки воно не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника. Так, ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ «Леноріс-Транс» з 26.07.2021 р, а саме здійснює перевезення ліків. Отже, позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до неможливості виконувати трудові обов`язки з постачання ліків цивільним та військовим громадянам країни. Крім того, на утриманні у ОСОБА_2 перебуває дружина інвалід першої групи, раніше до адміністративної відповідальності останній ніколи не притягувався, провину визнав та розкаявся у його вчиненні. Просить змінити постанову суду, а саме не застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП обгрунтовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вказані висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не оспорюються захисником ОСОБА_1 адвокатом Шульгою О.А. у його апеляційній скарзі.

Апеляційні вимоги сторони захисту в частині застосовування стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не підлягають з огляду на наступне.

Вимоги апелянта та безпосередньо ОСОБА_1 про скасування рішення суду в частині накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом обгрутовані заробітком та необхідністю використання автомобіля для постачання ліків.

Між тим, суд не може проігнорувати санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено адмінстративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто безальтернативне стягнення.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції констатує про відсутність права вибору у застосуванні судом стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, а тому місцевий суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, на законних підставах застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді, як штрафу на суму 17000 грн., так і у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Оскільки адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та передбачені главою 4 КУпАП правила накладення стягнення не виявляють дискреційних повноважень суду з цього питання, то як суд першої інстанції, так і апеляційний суд позбавлені можливості задовольнити апеляційні вимоги адвоката Шульги О.А. про визначення відносно ОСОБА_1 стягнення тільки у виді штрафу.

Отже, доводи апеляційної скарги визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Шульги О.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник