П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року місто Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення,

- ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - адвоката Трубнікової К.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Трубнікової К.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, на підставі постанови начальника відділу Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Київ) Редька О.О. від 11.08.2021 (ВП № 23095651), 17.09.2021, о 22 год. 40 хв., по вул. Парково-Серецька, 4-В, у м. Києві керував транспортним засобом "Рено", з неосвітленим д.н.з. НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Трубнікова К.В. в інтересах ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що пропущений з поважних причин, оскільки первинну апеляційну скаргу було дійсно подано до Київського апеляційного суду - 12.11.2021, тобто в строк на апеляційне оскарження постанови, однак її повернули з підстав не подання через місцевий суд, який ухвалив постанову, про що стало відомо захиснику з отриманої кореспонденції - 23.11.2021, а тому вдруге подали апеляційну скаргу саме до місцевого суду - 23.11.2021.

Що стосується апеляційних вимог, то захисник Трубнікова К.В. просить постанову стосовно ОСОБА_1 скасувати, визнати його невинним та звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП, а справу закрити у зв?язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник Трубнікова К.В. вказує, що ОСОБА_1 взагалі не знав щодо винесення стосовно нього постанови працівником патрульної поліції серії ААБ № 222800 від 17.09.2021 за керування автотранспортним засобом з не ввімкненим світлом, на підставі якої і була ухвалена оскаржувана постанова місцевого суду за тим, що щодо нього державним виконавцем (начальником відділу) Монастирищенського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області в рамках виконавчого провадження № 23095651 було накладено тимчасове обмеження у праві керування транспортного засобу за підставою наявності боргу зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 23095651.

Так, дійсно, як посилається захисник, 30.10.2010 державним виконавцем Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження № 23095651 за заявою ОСОБА_2 щодо стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі відповідного виконавчого листа, виданого Монастирищенським районним судом Черкаської області від 08.12.2005 у справі № 2-826/2005 зі строком стягнення аліментів за період з 14.11.2005 до 15.08.2019, що ОСОБА_1 сумлінно виконано до досягнення сином 18-річного віку.

До того ж, рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 виконавчий лист по виконанню рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі № 2-826/2005 відкликано, а тому державний виконавець мав ще у 2019 році закрити виконавче провадження № 23095651 та скасувати всі обтяження та заборони, накладені в рамкам цього провадження, проте таке провадження було закрито лише 01.10.2021, між тим з вказівкою про відсутності боргу по аліментам.

Крім того, як посилається захисник, син її підзахисного - ОСОБА_3 є повнолітньою особою, якому 15.08.2019 виповнилось 18 років, навчання у вищому навчальному закладі він не здобуває, а тому підстав для продовження сплати аліментів на його утримання - не має.

Також, як стверджує захисник, згідно даних автоматизованої системи - виконавче провадження ВП № 23095651 завершено, відсутні відомості про ОСОБА_1 і в Єдиному реєстрі боржників.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Трубнікової К.В. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та доводи апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та додатково отримані дані, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про повернення цього строку.

З досліджуваного провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 видно, що оскаржувана постанова щодо нього ухвалена Шевченківським районним судом міста Києва 02.11.2021 за його участі (а.п. 7-9), копію якої він отримав - 09.11.2021 (а.п. 10).

Первісна апеляційна скарга на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2021 стосовно ОСОБА_1 дійсно подавалась поштовою кореспонденцією безпосередньо до Київського апеляційного суду 10.11.2021, тобто у передбачений законом 10-ти денний строк на оскарження судового рішення, яка повернута адвокату Трубніковій К.В. за супровідним листом від 16.11.2021 (а.с. 38-41, 43), що отримана адвокатом - 23.11.2021 і в означений день адвокат повторно направила апеляційну скаргу до Шевченківського районного суду міста Києва на виконання вимог ст. 294 КУпАП (а.п. 42).

За вказаним, слід дійти висновку про можливість поновлення захиснику Трубніковій К.В. строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2021 стосовно ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними, за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, підтриманими стороною захисту в суді апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, нормою ст. 280 КУпАП задекларовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги процесуального закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції не дотримані.

Так, відповідно до приписів ст. 15 Закону України "Про дорожній рух", забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Отже, суб?єктом даного правопорушення є особа, стосовно якої у визначеному законом порядку встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

При цьому, суб?єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто склад даного адміністративного правопорушення буде у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, свідомо керує транспортним засобом.

Однак, будь-яких доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу у керуванні ним транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, - матеріали справи не містять.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 222800 від 17.09.2021, складеного стосовно ОСОБА_1 , він в означений день, о 22.40 год., в м. Києві по вул. Парково-Сирецька, б. 4-В, керував транспортним засобом "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_1 , з неосвітленим державним номерним знаком, обставини чого стороною захисту фактично не оспорюються, не дивлячись на те, що в матеріалах справи відсутня постанова про накладення на ОСОБА_1 стягнення за недотримання Правил дорожнього руху в цій частині.

У ході перевірки водія працівник поліції встановив по наявній у нього в розпорядженні базі "Армор", що відносно водія наявне тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом за постановою ВДВС № 23095651 від 11.08.2021, у зв?язку з чим і було складено протокол про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" та вимоги п. 9 ч. 2 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП, з правильністю чого погодився і ОСОБА_1 (а.п. 1).

Проте в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 , визнаючи свою провину, наголошував на тому, що він не знав, що стосовно нього станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення існують будь-які обмеження, зокрема у виді заборони керування транспортним засобом, пояснивши, що виконавче провадження щодо нього закрито (а.п. 7).

Між тим, дану обставину суд першої інстанції не перевірив, вказавши, що ОСОБА_1 не надав доказів закінчення виконавчого провадження № 230695651, вимога суду до ОСОБА_1 про що не узгоджується з презумпцією невинуватості особи у справах в порядку КУпАП, яка не повинна доказувати свою невинуватість та приписами ст. 280 КУпАП, за якими на посадову особу при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладається обов?язок з?ясування, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Як випливає з матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, дійсно постановою від 30.11.2010, ВП № 23095651, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-826 виданого 08.12.2005, виданого Монастирищенським судом Черкаської області про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 14.11.2005 до 15.08.2019 (а.п. 3, 20).

І як констатовано в постанові органу державної виконавчої служби про встановлення тимчасово обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 11.08.2021, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 11.08.2021 за період з 17.10.2018 по 11.08.2021 в сумі 42.401,45 грн., що перевищує суму платежів за шість місяців як указано в постанові про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 11.08.2021 (а.п. 3, 4).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 щодо наявності вказаної постанови державного виконавця та встановлення відносно нього обмежень в керуванні транспортними засобами.

Не надано таких доказів органом державної виконавчої служби і на запит суду апеляційної інстанції, а з відповіді в.о. начальника Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області тільки вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про надходження в провадження цього відділу виконавчого провадження № 23095651 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини, що довідка-розрахунок заборгованості станом на 01.11.2018 надсилалася ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, надсилалися останньому і виклики державного виконавця, при цьому останній 11.04.2019 склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв?язку з несплатою аліментів, проте будь-яких документів/їх копій, на які є посилання у відповіді, - не додано.

Необхідно окремо відмітити, що згідно даних вказаної відповіді, про те, що заборгованість сплачена - 24.09.2021, судовому виконавцю стало відомо з заяви стягувачки, коли і була винесено постанову про скасування тимчасових обмежень і 01.10.2021 закінчено виконавче провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.п. 20, 55-56, 62-63).

Водночас потребує зауваження та обставина, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.01.2019, крім іншого, зменшено розмір стягнення з ОСОБА_1 на утримання сина та відкликано з Монастирищенського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавчий лист по виконанню рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.12.2005 № 2-826/2005 у справі за позовом про стягнення аліментів на дитину після набрання рішенням законної сили - 04.02.2019, що знайшло своє відображення і на сайті Судової влади України щодо стану розгляду судових справ місцевого суду (а.п. 24-27, 28-29).

За аналізом наведених обставин, в сукупності, слід дійти висновку, що станом на 17.09.2021, за будь-яких обставин, ОСОБА_1 не знав про існування щодо нього встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом на підставі відповідної постанови певного відділу державної виконавчої служби від 11.08.2021 і, як наслідок відсутні підстави вважати, що він вчинив дії, направлені на умисне порушення цього обмеження, а отже, на переконання суду апеляційної інстанції, у діях останнього відсутній як склад інкримінованого йому правопорушення, так і його подія, оскільки виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів повинно було бути закритим ще в лютого 2019 року, у зв?язку з чим апеляційна скарга захисника Трубнікової К.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2021 щодо нього скасуванню з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника Трубнікової К.В. задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Трубнікової К.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька