П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бочкор А.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2021, о 15.27 год., на трасі М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Iveco Stralis», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, пояснивши, що транспортним засобом не керував. За кермом автомобіля знаходився стажер ОСОБА_2 . Поліцейський склав відносно нього протокол, оскільки він зробив поліцейським зауваження щодо пропуску автомобілів до кордону без черги.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бочкор А.П. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення суперечить обставинам, зафіксованим на відеозаписі, протокол складений без залучення свідків, про залучення яких наполягав ОСОБА_1 та про обов`язкове залучення яких передбачено п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735. Захисник наголошує, що на відео, знятих нагрудними камерами обох поліцейських, відсутні підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. Поліцейським взагалі не запропоновано ОСОБА_1 пройти обстеження у медичному закладі, проігноровано його звернення щодо того, що він готовий пройти всі обстеження. Захисник звертає увагу, що як вбачається з відеофіксації порушення (файл № ), о 15 год. 31. хв. 35 сек. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду виключно на місці зупинки. Відповідно до відеозапису о 15 год. 31. хв. 35 сек. на запитання поліцейського про проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відповів «ні». Про проходження огляду у медичному закладі, як того вимагають п. п. 6, 7 Розділу І вищезазначеної Інструкції, поліцейський запитати забув, у відеоматеріалах факт відмови відсутній. Однак як слідує з наступних відео, на момент складення протоколу о 16 год. 12 хв. ОСОБА_1 свою думку змінив навіть щодо проходження огляду на місці, про що свідчить файл № . На відео о 16 год. 12 хв. 00 сек. поліцейський зачитує ОСОБА_1 складений протокол, що нібито ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці та в медичному закладі. У відповідь ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що погоджується пройти огляд. Захисник вказує, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейським не залучено свідків під час його складання, що є порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду та свідчить про недотримання процедури фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, працівники патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, не дотрималися вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки наданий відеозапис з їх нагрудних відеокамер не є безперервним та на якому не зафіксовано всю процедуру проведення огляду та складання протоколу. Наголошує, що в одному файлі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовляється від проведення огляду, у іншому файлі навпаки готовий його пройти. про відмову проходження огляду у медичному закладі на жодному відеозаписі не йдеться. За твердженням захисника, відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції не є належним та допустимим доказом, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відеозаписи суперечать один одному, не підтверджують відмови від проходження огляду у медичному закладі, не містять інформації щодо суб`єкта адміністративного правопорушення особи, яка перебувала за кермом, оскільки на відео видно виключно сині кеди водія. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бочкор А.П., дослідивши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292937 від 15.12.2021, від підпису та отримання якого ОСОБА_1 відмовився;

розпискою ОСОБА_1 від 15.12.2021, згідно з якою ним залишено автомобіль «Iveco Stralis», номерний знак НОМЕР_1 , припаркованим за адресою: траса М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, без порушень ПДР;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5150816 від 15.12.2021, з якої вбачається, що водія ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та піддано стягненню за те, що, як зазначено у постанові, 15.12.2021, о 15.20 год., на трасі М-06 Київ-Чоп 829 км + 700 м, керував автомобілем «Iveco Stralis», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху;

наявним у матеріалах справи та дослідженим відеозаписами з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який міститься на DVD-R диску, що доданий до протоколу, яким підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суддя зазначає, що при прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами. Суддя, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо.

Заперечення ОСОБА_1 та його захисника розцінюю як форму захисту та намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю достовірними та достатніми у даній справі.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем є безпідставними, так як спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейського ; 0:00:05), з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухається пішком від свого автомобіля (з боку пасажирського сидіння) до поліцейських після зупинки його автомобіля, при цьому будь-які інші особи, в тому числі стажер ОСОБА_3 , який за твердженням ОСОБА_1 перебував за кермом, на місці події відсутні. Також на іншому відеозаписі , 0:01:50, зафіксовано, що поліцейський підійшов до пасажирського автомобіля та звернувшись по батькові до водія ( ОСОБА_4 ), запропонував вийти з автомобіля.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки на відеозаписі зазначив, що погоджується пройти такий огляд, однак у подальшому його вимогу було проігноровано поліцейським, також вважаю безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського , 0:01:45), яким підтверджується, що поліцейський зачитав ОСОБА_1 складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме про те, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та пройти огляд на місці зупинки і в медичному закладі відмовився. На відеозаписі видно, що після цього ОСОБА_1 заперечив поліцейському та повідомив, що проходить огляд, висловлюючись при цьому нецензурною лексикою, на пропозицію поліцейського отримати копію протоколу відмовився, зазначивши, що підписувати такий не буде. У подальшому, також висловлюючись нецензурною лайкою, ОСОБА_1 відмовився отримати свій техпаспорт та відійшов від місця, де був припаркований автомобіль поліцейських.

Суддя звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку проведення такого огляду, так і під час його проведення.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

У даному випадку зафіксовані вищенаведеними відеозаписами обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, вважаю, що обставини за яких було зупинено транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , свідчать про те, що саме він керував автомобілем, який відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Разом з тим, доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено без залучення свідків, про залучення яких наполягав ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, так як надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суддя зазначає, що приписи ст. 266 КУпАП не передбачають присутності свідків за умови застосування поліцейськими технічних засобів фіксації під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому свідки не є необхідними під час фіксації відмови від огляду на стан сп`яніння, за умови такої фіксації за допомогою спеціальних технічних засобів. Письмові пояснення свідків не потрібні під час фіксації відмови особи від огляду, яка фіксується на відео, оскільки КУпАП не передбачає наявності свідків навіть для фіксації процедури огляду у медичному закладі.

Досліджені та перевірені доказами обставини поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції був упереджений при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не надано стороною захисту.

Даних про порушення працівниками поліції вимог КУпАП при збиранні вищенаведених доказів не встановлено. Також суддею не встановлено допущених під час складення вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай