Справа № 308/7340/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., захисника особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил адвоката Моісєєва І.Ю., розглянувши справу про порушення митних правил, що надійшла із Закарпатської митниці Держмитслужби, відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Румунії, уродженця с. Йосипівка, Кіровоградська область, Україна, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; закордонний паспорт НОМЕР_1 від 03.09.2018, орган, що видав Suceava, за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про порушення митних правил № 0548/30500/22 від 24.05.2022 вбачається, що 24.05.2022, о 15 год. 01 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» (ЗМК пасажирська) митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці заїхав загальний легковий універсал автомобіль марки «Toyota», моделі «Prius+», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 , під керуванням громадянки України ОСОБА_3 та пасажирами ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 , які прямували у приватних справах з м. Києва до м. Відня.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_3 обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

При усному опитуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 заперечили наявність будь-яких товарів, в тому числі тих, що підлягають декларуванню, а також повідомили, що жодних прихованих від митного контролю товарів не переміщують.

Відповідно до п. 6 Типової Технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451, на підставі результатів аналізу та оцінки ризиків, транспортний засіб було виведено з загального потоку для проведення митного огляду в місці для проведення митного огляду.

Під час здійснення митного огляду зазначеного транспортного засобу були виявлені приховані від митного контролю товари валютні цінності, а саме: гривні України в сумі 1100000 (один мільйон сто тисяч гривень), купюрами номіналом 500 та 1000 гривень (купюри номіналом 1000 гривень 400 шт., 4 пачки по 100 шт. у кожній, обгорнуті резинкою; купюри номіналом 500 грн. 1400 шт., 14 пачок по 100 шт. у кожній, обгорнуті резинкою).

Вищезазначені виявлені валютні цінності знаходилися у передній панелі салону транспортного засобу (торпеді).

Доступ до прихованого став можливий після відкриття нижньої частини бардачку та демонтажу дверки на задній стінці бардачку розміром: 36х16х14 см, що прикривала доступ до виявлених валютних цінностей. Під час митного огляду використовувалися ТЗМК - ліхтарик, оглядове дзеркало та набір інструментів.

Виявлені валютні цінності перевищують в еквіваленті 10000 євро та складають 35280,84 євро. Згідно з курсом НБУ станом на 24.05.2022 1 євро = 31,1784 грн.

Відповідно до наданого пояснення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) виявлені валютні цінності визнав своєю власністю, їхав до Австрії з особистих питань та для пошуку квадроциклів і машин швидкої допомоги для ЗСУ, вказані кошти він особисто туди поставив, про порядок переміщення валютних цінностей йому відомо, документів про походження вказаних коштів на момент перетину не має.

Таким чином, за твердженням митного органу, громадянин Румунії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), а саме обладнаних та пристосованих конструктивних ємностей (порожнин), які попередньо піддавалися розбиранню та монтажу.

Представник Закарпатської митниці Держмитслужби у судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та застосувати до нього стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Захисник ОСОБА_5 адвокат Моісєєв І.Ю. у судовому засіданні просив провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 483 МК України закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил № 0548/30500/22 від 24.05.2022 грошові кошти та транспортний засіб повернути ОСОБА_5 або його уповноваженій за дорученням особі, посилаючись на обставини, викладенні у письмових запереченнях. Зазначив, що як вбачається з протоколу про порушення митних правил, при проведені митного огляду в автомобілі було виявлено приховані від митного контролю грошові кошти, які знаходилися в нібито тайнику (за дверцятами бардачку), розмір яких наведений співробітниками митниці, а саме: 36x16x14 см. Наведена обставина у протоколі свідчить про те, що до вказаної конструктивної порожнини наявний доступ, передбачений заводом виробником транспортного засобу, що оглядався. Отже, за твердженням захисника, вказана обставина беззаперечно свідчить про те, що місце знаходження коштів не є спеціально виготовленим тайником, оскільки це конструктивна порожнина даного транспортного засобу, виготовлена заводом виробником під час виготовлення вказаного автомобіля. Додаткові дослідження, які б підтверджували факт виготовлення спеціального сховища окремо від транспортного засобу і його облаштування в ньому для переміщення товарів з приховуванням від митного контролю, в матеріалах справи відсутні, оскільки вони взагалі не проводилися. Зауважує, що твердження про те, що місце виявлення коштів у транспортному засобі є спеціально виготовленим тайником безпідставне, не відповідає дійсності і є таким, що не має під собою ніякого підґрунтя і доказів. Натомість, зміст даного протоколу свідчить про використання конструктивних особливостей даного транспортного засобу. Виходячи з визначення, наведеного у п. 53 ч. 1 ст. 4 МК України, конструктивні ємності вказаного автомобіля не можна вважати спеціально виготовленим тайником, що має місце у даному випадку. Разом з тим, протокол не містить будь-яких відомостей про спеціально виготовлене сховище в автомобілі, що оглядався, а також обладнанні та пристосуванні конструктивних ємностей чи предметів, а також те, що вони попередньо піддавалися розбиранню, монтажу, тощо. Крім того, протокол про порушення митних правил не містить жодних відомостей про те, що в конструкцію автомобіля вносилися конструктивні зміни та те, що саме ОСОБА_5 вносив такі зміни або спеціально обладнав існуючі конструктивні порожнини для незаконного переміщення товарів через митний кордон України, які є відповідно до п. 53 ч. 1 ст. 4 МК України обов`язковою ознакою використання конструктивних ємностей автомобіля з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, як у спеціально виготовленому тайнику. Захисник вказує, що протокол не містить доказів, які беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_5 були спрямовані на переміщення товарів (коштів) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів. Він також не містить доказів, які беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_5 мав умисел вчинити вказане правопорушення. Також захисник наголошує, що будь-якого нормативного документа, яким би встановлювалася необхідність отримання/видачі дозволу на переміщення валютних цінностей через митний кордон України фізичними особами, національне законодавство не містить, а держава від дій ОСОБА_5 не зазнала жодних збитків, оскільки законодавством не передбачено сплату в даному випадку будь-яких податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. На думку захисника, матеріали справи не містять доказів про наявність у діях ОСОБА_5 умислу на порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а вищезазначене дає підстави вважати, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби та захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Матеріалами справи встановлено, що під час здійснення митного огляду автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в якому в якості пасажирів слідували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , були виявлені товари валютні цінності, а саме гривні України в сумі 1100000, які ОСОБА_5 визнав своєю власністю. Виявлені валютні цінності знаходилися у передній панелі салону транспортного засобу (торпеді) та доступ до них став можливий після відкриття нижньої частини бардачку та демонтажу дверки на задній стінці бардачку розміром 36х16х14 см, що прикривала доступ до вказаних валютних цінностей.

Пунктами 3, 7, 8 ч. 1 ст. 8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів (серед іншого): законності та презумпції невинуватості; додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; заохочення доброчесності.

Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає прямий умисел, тобто, винний у вчиненні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з конкретною метою порушення встановленого порядку.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_5 були спрямовані на переміщення товарів (валютних цінностей гривні України) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), та під час розгляду справи не встановлені будь-які докази того, що ОСОБА_5 мав умисел вчинити вказане правопорушення.

Відповідно до п. 53 ч. 1 ст. 4 МК України під спеціально виготовленим сховищем (тайником) розуміється сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані із цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу, тощо.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що виявлені валютні цінності знаходилися у передній панелі салону транспортного засобу (торпеді). При цьому доводи митного органу про те, що автомобіль був обладнаний спеціально виготовленим сховищем (тайником), не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зміни до заводської конструкції автомобіля не вносилися. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_5 використовував вказаний автомобіль для переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням сховищ (тайників), чи в обладнаних та пристосованих з цією метою конструктивних ємностях.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як випливає зі змісту положень ст. 1 Першого протоколу, вони містять три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила.

У практиці Європейського суду з прав людини (далі по тексту Суд) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому Суд констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п. п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п. п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

За змістом п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України валютні цінності є товаром.

Національне законодавство не містить будь-якого нормативного документа, який би забороняв переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України.

Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України визначені ст. 197 МК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 цієї статті обмеженими до переміщення через митний кордон України є товари, митне оформлення яких здійснюється на підставі документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органами доходів і зборів передбачено законами України. Перелік таких товарів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України чи вивезення за межі території України валютних цінностей можуть встановлюватись Національним банком України.

Крім того, обмеження щодо переміщення через митний кордон України валютних цінностей можуть встановлюватися Національним банком України. Поєднання положень наведених нормативних документів, дає підстави стверджувати те, що для визнання валютних цінностей у вигляді готівкових коштів, в тому числі і у іноземній валюті товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України, необхідна наявність будь-якого документа, виданого Кабінетом Міністрів України чи Національним банком України, яким би встановлювалось те, що переміщення валютних цінностей через митний кордон України фізичними особами повинен здійснюватись на підставі відповідного дозволу.

Будь-якого нормативного документа, яким би встановлювалася необхідність отримання/видачі зазначеного вище дозволу, національне законодавство не містить.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що втручання в право на мирне володіння своїм майном (іноземною валютою) не відповідатиме принципу правомірності, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід врахувати те, що держава від дій ОСОБА_5 у цій частині не зазнала жодних збитків, оскільки законодавством не передбачено сплату в даному випадку будь-яких податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про наявність у діях ОСОБА_5 умислу на порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно з ч. 2 ст. 528 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Все вищезазначене, дає підстави вважати, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

Отже, з врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Товар та транспортний засіб, що вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил в порядку ст. 511 МК України, підлягають поверненню ОСОБА_5 або його представнику.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст. ст. 483 ч. 1, 527-529 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вилучені на підставі ст. 511 Митного кодексу України згідно з протоколом про порушення митних правил № 0548/30500/22 від 24.05.2022 товар та транспортний засіб, а саме: валютні цінності гривні України, банкноти номіналом 500 та 1000 гривень, у кількості 1800 банкнот, вартістю 1100000; легковий автомобіль марки «Toyota», моделі «Prius+», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 , рік виготовлення 2017, тип двигуна гібрид, об`єм двигуна 1798 см3, кількість місць з місцем водія 7, повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або його представнику.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай