14.06.2022 Справа № 756/3416/22
№ 756/3416/22
№ 3/756/2283/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 червня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Віньківці Хмельницької області, громадянина України, начальника групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

лейтенант ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, на порушення ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без дозволу командира військової частини, з метою ухилення від виконання службових обов`язків та подальшого проходження військової служби в умовах воєнного стану, станом на 10.00 годину 09 травня 2022 року не вийшов на військову службу. До військової частини самостійно повернувся о 08.00 10 травня 2022 року, тобто ОСОБА_1 самовільно був відсутній у військовій частині 22 години.

Своїми діями начальник групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винуватість не визнав та пояснив, що прибув у розташування військової частини із запізненням на 22 години з поважних причин. Зокрема, у зв`язку із раптовим погіршенням самопочуття, аж до втрати свідомості, що виникло внаслідок смерті свого підлеглого 08.05.2022 року. При цьому, до військової частини він прибув одразу, як отямився. Тому вважає, що вчасно не прибув до військової частини з поважних причин.

Окрім того, як зазначає сторона захисту, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпАП України, оскільки ОСОБА_1 вчасно не з`явився на військову службу лише на 22 години, тобто менше ніж на добу (24 години), що є необхідною умовою для складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. У додаткових поясненнях захисник повідомив, що оскільки ОСОБА_1 не перебував на казарменому стані то останній був відсутній на службі 8 годин.

Також, як зазначає захисник, на ОСОБА_1 за порушення дисципліни вже було накладено дисциплінарне стягнення, що на його думку, унеможливлює притягнення цієї особи й до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, який наполягав на закритті провадження, суддя, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпАП України, повністю доведена.

Як установлено у судовому засіданні, лейтенант ОСОБА_2 станом на 10.00 год. 09 травня 2022 року не вийшов на військову службу й до військової частини самостійно повернувся о 08.00 год. 10 травня 2022 року, тобто був відсутній у військовій частині 22 години.

Зазначений факт сторона захисту не заперечила, зазначивши лише щодо наявності поважних причин вчасного неприбуття військовослужбовця ОСОБА_1 у розташування військової служби.

Натомість, жодних об`єктивних даних, які б дали судді підстави вважати, що ОСОБА_1 був позбавлений фізичної можливості вчасно з`явитися до військової служби, та/або повідомити командира своєї частини щодо вагомих причин запізнення, стороною захисту надано не було.

Звернення ж ОСОБА_1 до медичної частини з проханням виміряння артеріального тиску, не звільняє військовослужбовця від виконання дій, що зазначені суддею вище.

Безпідставними є твердження сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпАП України, оскільки останній вчасно не з`явився на військову службу лише на 22 години (у додаткових поясненнях - 8 годин), тобто менше ніж на добу (24 години), з огляду на таке.

Адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 172-11 КпАП Українинастає, у тому числі, за нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, а за частиною 4 цієї статті - в умовах особливого періоду.

Тобто, диспозиція частини 4 статті 172-11 КпАП Україниу співвідношенні із частиною 3 цього Закону встановлює лише «верхню межу» (до десяти діб), перевищення якої тягне за собою кримінальну відповідальність, та не встановлює «нижню межу» часових рамок відсутності військовослужбовця без поважних причин на військовій службі.

При цьому дійсно, у п. 5 Переліку порушень військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану військової дисципліни (Додаток 12 до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом МО України від 29.11.2018 № 604), обліковується невихід військовослужбовця (крім строкової військової служби) на службу та самовільне залишення місця служби без поважних причин більше 3 годин протягом робочого дня.

Разом з тим, як вже було зазначено, ОСОБА_1 самовільно був відсутній у військовій частині більше 3 годин, що на думку судді, є підставою для складення стосовно військовослужбовця відповідного протоколу та, у даному випадку, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпАП України.

Необґрунтованими є і твердження сторони захисту щодо неможливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку із накладенням на нього дисциплінарного стягнення.

Так, статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, дисциплінарна та адміністративна відповідальність у розумінні практики ЄСПЛ не підпадає під заборону «ne bis in idem», встановлену статтею 4 Протоколу № 7.

При цьому, дисциплінарна відповідальність військовослужбовців настає у разі невиконання (неналежного виконання) ним своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, а адміністративна - лише унаслідок протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що накладення на особу дисциплінарного стягнення не є перешкодою притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника не встановлено.

Керуючись ст. 221, 279, 280, 283 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпАП України, за якою накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 465 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко