Справа № 598/928/22
провадження № 3/598/588/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2022 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городниця Підволочиського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, що працює водієм ПП «Мібрук» м.Тернопіль, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.173-2 КпАП України,-

в с т а н о в и в :

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №058234 від 07 червня 2022 року ОСОБА_1 28 травня 2022 року приблизно о 15 годині 00 хвилини перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_2 на території подвір`я житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода її психічному чи фізичному здоров`ю.

Свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав і пояснив, що 28 травня 2022 року приблизно о 15 годині 00 хвилин він дійсно перебував за місцем проживання бувшої його дружини ОСОБА_2 на території подвір`я житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , з метою зустрічі із своїм неповнолітнім сином. При цьому, адміністративного правопорушення, яке йому інкримінують, він не вчиняв, бувшої дружини ОСОБА_2 не ображав, нецензурною лайкою на адресу останньої не висловлювався. При цьому, не заперечив, що між ним та дружиною виникла суперечка з приводу методів виховання сина.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано: вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №058234 від 07.06.2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.05.2022 року та ОСОБА_2 від 05.06.2022 року, яка є потерпілою.

По суті єдиним доказом на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, є покази потерпілої - його колишньої дружини ОСОБА_2 , з якою він перебуває у неприязних відносинах з приводу виховання їх спільного сина, а тому вважаю, що вказані покази потерпілої слід оцінити критично.

Разом з тим, в ході судового засідання не здобуто інших доказів об`єктивного характеру, які б спростовували покази ОСОБА_1 , які дані ним в судовому засіданні, та підтверджували б скоєння останнім вищевказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на його користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, суд вважає, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, як за ознаками вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких дій психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.284, ст.294 КпАП України,-

п о с т а н о в и в :

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА