ПОСТАНОВА

Іменем України

04.02.2022 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ,-

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2021 року серії ВАБ №029774, складеного поліцейським СРПП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Прядко О.М., 08 листопада 2021 року з 18-00 год. до 03-00 год. 09 листопада 2021 року гр. ОСОБА_1 вчинив насилля в сім`ї проти своєї дружини ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, чим була завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив письмове клопотання про закриття провадження у справі відносно нього за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Пояснив, що свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, оскільки насильства відносно своєї дружини не скоював, між ними ніякого конфлікту не було, вони просто спілкувалися.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, об`єктивно та всебічно, надав оцінку зібраним доказам, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає

(проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до статті 1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Диспозицією частини 1статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Згідно фабули правопорушення, викладеній у протоколі, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення психологічного насильства відносно його дружини - ОСОБА_2 , яке полягало у погрозах фізичною розправою, висловлюванні нецензурною лайкою.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час складання протоколу, вбачається, що останній обставини, викладені у протоколі, заперечував та пояснив, що на його думку ніяких сварок та конфлікту з дружиною ОСОБА_2 за місцем мешкання АДРЕСА_2 не було, одне що він не рахує сваркою те, що відмовився надати дружині цигарки. Він свою дружину таким чином не ображав та не погрожував їй особисто.

Як вбачається з матеріалів справи, на спростування вищезазначених доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та обґрунтування її вини, всупереч вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, до протоколу не надано жодних об`єктивних та безсторонніх доказів, які б дозволили суду зробити висновок про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Рапорт поліцейського за своєю правовою формою є документом, який містить певну інформацію, яка підлягає перевірці, та за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів також не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом досліджені протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_2 та її письмові пояснення, в яких вона зазначила, що 08.11.2021 року з 18 годин вона посварилася зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , з яким знаходиться в стані розлучення. ОСОБА_1 особисто їй погрожував фізичною розправою, всіляко ображав, погрожував підірвати газом будинок.

Для перевірки достовірності обставин, зазначених в письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 , судом вживалися заходи щодо її виклику в судове засідання

Проте, потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила, що у судові засідання по даній справі з`являтися не буде та жодних пояснень, щодо даного правопорушення суду надавати не бажає.

Письмові пояснення особи не можуть бути єдиним беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки зазначена особа не допитувалася в судовому засіданні. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі №560/751/17.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.04.2013 року у справі «Еркапіч проти Хорватії» з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р., згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Таким чином, безпосередні показання потерпілої в суді мають більше значення (пріоритет)

для встановлення винуватості, ніж письмові пояснення.

За таких обставин, у суду є обґрунтовані сумніви в достовірності відомостей, зазначених в цих письмових поясненнях потерпілої.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити через відсутність в його діях складу даного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова