Справа № 694/703/22
Провадження № 3/694/392/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2022 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.05.22 року серії ААБ №155185 ОСОБА_1 02.05.2022 року о 01.15 год. по вул. Героїв Небесної Сотні в м.Звенигородка, Черкаської області, керував автомобілем «Renault Talisman» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку проводився у чергового лікаря за адресою вул. Героїв Небесної Сотні 79 у м. Звенигородка, Черкаської області. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що 02.05.2022 року близько 1 години 15 хвилин, перебуваючи за кермом власного автомобіля «Renault Talisman», д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вулиці Героїв Небесної Сотні, м.Звенигородка, Черкаської області, та був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів працівник поліції сказав що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відповів що алкогольних напоїв не вживав, але на проходження огляду погодився. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Звенигородській районній лікарні, куди його працівники поліції доставили та завели до кабінету лікаря. Під час проходження вказаного огляду лікарем, він здійснив всю процедуру проведення огляду, і спеціальний технічний засіб показував вміст етилового спирту «0». За вказівкою лікаря вказану процедуру ОСОБА_1 пройшов декілька разів, але спеціальний технічний пристрій за допомогою якого проводився огляд показував вміст етилового спирту «0». Після цього лікар сказала подихати на неї, що останній і зробив, після цього вона зробила висновок що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП України. Зазначає, що на підставі сумнівного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, працівники поліції протиправно склали адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України. Просить провадження у справі про притягнення його ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1.ч.1.ст.247 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 02.05.2022 року складеного лікарем ОСОБА_2 , встановлено, що в п.20 акту вказано, що за результатами огляду в ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння, результат 0.8%. Разом з тим у вказаному висновку зазначено також, про відмову від проходження огляду. (а.с.3)

Відповідно до листа про надання інформації, отриманий на запит адвоката Шпильового Є.С. від 20.05.2022 року №99 (виконавець надання інформації лікар ОСОБА_2 ), адміністрацією Звенигородської БЛІЛ вказано, що огляд проводився за допомогою апарату, що відноситься до державного реєстру України і пройшов своєчасну перевірку. Під час проведення процедури обстежуваний виконував інструкції лікаря з порушенням, що не дало змоги апарату показати результат вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. (а.с.14).

Згідно копії акту медичного висновку від 02.05.2022 року наданого КНП «Звенигородською БЛІЛ» ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння без зазначення вмісту етилового спирту.

Тому, висновок медичного огляду на стан сп`яніння від 02.05.2022 року складений лікарем ОСОБА_2 в якому виставлений результат 0,8 % вмісту етилового спирту, містить суперечливу інформацію. Лікар ОСОБА_2 , у висновку зазначила 0,8% вмісту етилового спирту, не підтверджено ні актом огляду, ні показами приладу за допомогою якого проведено огляд, ні інформацією адміністрації Звенигородської БЛІЛ. І також вказаний висновок містить посилання на відмову від проходження огляду.

Разом з тим, як зазначено у вищевказаній інформації, для уточнення стану обстежуваному ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічні середовища організму нащо він відмовився, після чого черговий лікар зробив висновок що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На думку суду, працівниками поліції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 та притягнуто його до відповідальності саме за п. 2.9-А, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння так, як при проходженні огляду на стан сп`яніння так і не видалося можливим встановити його реальний стан. Однак враховуючи відмову ОСОБА_1 здати біологічні середовища організму його дії слід кваліфікувати, як порушення п. 2.5 ПДР, а саме як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс у.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, а саме те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя

,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун