Справа № 127/9893/22
Провадження № 33/801/486/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; законного представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264671, складеного 11 травня 2022 року ю 11 год 30 хв, - 19 січня 2022 року о 15 год 30 хв в м. Вінниці по вул. К. Коріатовичів, 106 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_2 , не зменшив швидкість, не зупинився, внаслідок чого допустив на неї наїзд, від чого пішохід отримала легкі тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 6 місяців позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі №127/9893/22 про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 2 ст. 38 КУпАП в тому, що стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а тому строк притягнення його до відповідальності сплив 20 квітня 2022 року. Крім того, враховуючи, що строк притягнення його до відповідальності сплив, суд першої інстанції мав врахувати думку викладену у постанові КАС Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а, а саме що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Законний представник потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка є її матір`ю, заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог зазначених статей 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

По справі встановлено, що 19 січня 2022 року о 15 год. 30 хв. в м. Вінниці по вул. К. Коріатовичів, 106, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебувала пішохід ОСОБА_2 , не зменшив швидкості, не зупинився, внаслідок чого допустив на неї наїзд від чого пішохід отримала легкі тілесні ушкодження.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264671 від 11 травня 2022 року (а. с. 1), та знайшли підтвердження в постанові про закриття кримінального провадження від 26 квітня 2022 року (а. с. 3-4), в поясненнях ОСОБА_3 від 07 лютого 2022 року (а. с. 6), в поясненнях ОСОБА_1 від 18 квітня 2022року (а. с. 7), у висновку експерта № 198 від 25 квітня 2022року (а. с. 8), у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_2 від 22 лютого 2022року (а. с. 9).

Пунктом 18.1. Правил дорожнього руху передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним порушення пункту 18.1. Правил дорожнього руху, вчинене ОСОБА_1 , за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Прояв надмірного формалізму при тлумаченні диспозиції ст. 124 КУпАП, а саме: буквальне слідування нормі закону всупереч суті права, позбавляє пішоходів захисту їх права у справах про адміністративні правопорушення у випадках наїзду, зокрема на пішохідних переходах, коли вони отримали легкі тілесні ушкодження, що зумовили матеріальні витрати.

Більш того, применшення права людини, тобто його матеріального змісту, при буквальному тлумаченні ст. 124 КУпАП, коли віддається перевага пошкодженню транспортного засобу всупереч ст. 3 Конституції України - норми прямої дії, про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, приводять до обмеження захисту прав людини, а по суті зводять нанівець такий захист.

Враховуючи викладене порушення водієм правил дорожнього руху, наслідком яких є заподіяння пішоходу легких тілесних ушкоджень, не можуть бути віднесені до числа менш значимих, ніж майнова шкода, заподіяна транспортному засобу, а тому правопорушення вчинене ОСОБА_1 дійсно підлягає кваліфікації за ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції враховуючи положення ч. 2 ст. 38 КУпАП та постанову КАС Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а, мав не оцінюючи ступінь вини ОСОБА_1 закрити провадження у зв`язку зі спливом тримісячного строку притягнення його до відповідальності, не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Тобто, строк притягнення до відповідальності ОСОБА_1 закінчується через 3 місяці з дня винесення постанови про закриття кримінального провадження стосовно нього, а саме з 26 квітня 2022 року, а не з дня вчинення правопорушення, як вважає особа, яку притягнуто до відповідальності.

Таким чином строк для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчується 26 липня 2022 року.

Тому винесення постанови судом першої інстанції 1 червня 2022 року відбулось в межах строків передбачених частиною 7 статті 38 КУпАП.

При накладенні стягнення згідно вимог частини 2 статті 33 КУпАП враховуються: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , врахувавши обставини скоєного правопорушення та його наслідки, суд першої інстанції перейшов до більш суворого стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на шість місяців, зазначивши, що останній грубо порушив Правила дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, зокрема, внаслідок дій ОСОБА_1 пішохід отримала легкі тілесні ушкодження.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення виду стягнення, додатково враховуючи, що ОСОБА_1 не цікавився станом потерпілої, не відшкодовував витрат пов`язаних з лікуванням, та взагалі відмовлявся йти на контакт з потерпілою, що свідчить про зневажливе ставлення до характеру свого вчинку та відсутність щирого каяття.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська