Справа № 447/753/22 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 33/811/597/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мельничука І.А. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 17 травня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн (п`ятдесят одна тисяча гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Транспортний засіб «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , який є у приватній власності порушника ОСОБА_1 - конфісковано.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Згідно постанови, 04.04.2022року о 22год.05 хв. в м.Миколаїв, по вул.Шептицького,16, Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES BENZ д.н.з. НОМЕР_1 , який двічі протягом року притягувався по ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився ( звужені зіниці очей не реагують на світло, блідність обличчя), чим порушив п.2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Мельничук І.А. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати.

В обґрунтування вказує, що з постановою суду категорично не згоден з наступних причин:

- працівники поліції не зупинили автомобіль MERCEDES BENZ, що рухався по дорозі, а приїхали за адресою проживання ОСОБА_1 і як вбачається з відеозапису реєстратора автомобіля поліції, це не було переслідуванням, оскільки не були включені жодні проблискові маячки на автомобілі-ні сині, ні червоні;

- працівники поліції вивели ОСОБА_1 з його будинку і, застосувавши силу, його затримали, не зважаючи на те, що в цей день автомобілем керував йото товариш. Очевидно, що враховуючи таке беззаконня, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, оскільки не перебував за кермом;

- суд не взяв до уваги покази свідка, ОСОБА_2 , який дав покази під кримінальну відповідальність, що саме він того дня керував автомобілем;

- судом розглянуто покази ОСОБА_3 , яка нібито стверджує, що її син був нетверезий. Звертає увагу, що вказував, що ОСОБА_4 писала зовсім інше пояснення, яке працівники поліції не долучили до матеріалів, а самі від її імені написали зовсім інше пояснення і підробили її підпис і що абсолютно необхідно допитати її в якості свідка, проте суддя відхилив його клопотання;

- суд розглянув розписку, яку написав ОСОБА_1 05.04.2022р., де вказав, що він добровільно залишив свій автомобіль біля поліції в м.Миколаїв, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння і не взяв до уваги, що розписка працівниками поліції отримана під тиском на ОСОБА_1 , щоб оправдати розташування автомобіля біля поліції, який вони фактично викрали біля будинку ОСОБА_1 на другий день після інциденту, забравши у нього ключі від автомобіля 04.05.2022р.

Виходячи з вище наведеного, відповідно до ст.247 КУпАП, вважає, що суд притягнув до відповідальності неналежну особу, що керувала транспортним засобом, не дослідив покази свідка і не перевірив законність отриманих пояснень ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мельничук І.А. будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися, а тому апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №172032, складеним 04.04.2022року в якому ОСОБА_1 вказав, що «відмовляється від медогляду»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 наявні ознаки: звужені зіниці очей, блідість обличчя, порушення мови від огляду відмовився і з результатом не згідний; направленням на огляд водія транспортного засобу в «КНП ЛОР «ЛОМПЦ та ТУ » з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.04.2022 в якому вказано, що від огляду ОСОБА_1 відмовився; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , яка вказала, що її син ОСОБА_1 04.04.2022року керував автомобілем, був затриманий працівниками поліції і доставлений у відділення поліції. Ключі від автомобіля передані їй і вона зобов`язувалася не передавати їх синові до повного його витверезення; розпискою ОСОБА_1 від 05.04.2022 відповідно до якої вбачається, останній добровільно залишив свій автомобіль марки "MERCEDES BENZ " н.з. НОМЕР_1 біля поліції в м.Миколаїв, по пл.Ринок,9, оскільки перебував у стані накротичного спяніння і не міг керувати транспортним засобом; рапортом працівника поліції, відео, з якого вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройди огляд на стан сп`яніння, однак останній відмовився та іншими долученими матеріалами, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Крім цього, суд першої інстанції підставно не взяв до уваги та і такі суд оцінив виключно, як спосіб захисту, покликання адвоката Мельничука І.А. про те, що ОСОБА_5 не керував автомобілем, а працівники поліції порушили Інструкцію про Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки такі спростовуються його письмовими записами в протоколі, поясненнями ОСОБА_6 та відео фіксацією.

Крім цього, встановлено що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.06.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Також, постановою Галицького районного суду м.Львова від 13.10.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

При цьому, судом першої інстанції критично оцінено покликання адвоката на те, що в момент складання протоколу серії ААБ №172032 відносно ОСОБА_1 , останній перебував вдома і не керував автомобілем, оскільки в цей час автомобілем користувався свідок ОСОБА_2 . Однак, як вбачається із пояснень свідка ОСОБА_2 такий прибув до ОСОБА_1 о 19.20год., взяв його автомобіль і поїхав в с.Ричагів. Повернувся до місця проживання ОСОБА_1 через 40 хвилин, тобто передав автомобіль в розпорядження ОСОБА_1 о 20год., а останнього працівники поліції зупинили о 22год.05 і протокол склали о 22год.55хв. Вищевказане в сукупності спростовує покликання ОСОБА_1 та його адвоката про те, що останній не керував автомобілем.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Доводи викладені апелянтом про чинення тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 при написанні розписки, про надання ОСОБА_3 інших пояснень, є безпідставним, не обґрунтовані жодними доказами, такі слід оцінити, як спосіб уникнення від відповідальності.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки він, 04.04.2022року о 22год.05 хв. в м.Миколаїв, по вул.Шептицького,16, Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES BENZ д.н.з. НОМЕР_1 , який двічі протягом року притягувався по ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився ( звужені зіниці очей не реагують на світло, блідність обличчя), чим порушив п.2.5 ПДР України.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, та конфіскації транспортного засобу, накладене у межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мельничука І.А. - залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 17 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук