П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2022 м. Біла Церква

Cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестяги, Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна лікарня» Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Данилюка В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Батури П.О.,

У С Т А Н О В И В:

Оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітаном поліції Ототюк Максимом Васильовичем, 06.10.2021 складено протокол № 701 та № 702 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 701, ОСОБА_1 , будучи директором комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна лікарня» Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, являючись згідно з пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог пунктів 1 та 2 ч.1 ст.28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Білоцерківську районну раду Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу №59-1К від 18.07.2020 «Про надання премії медпрацівникам», та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, підписавши вказаний вище наказ, яким серед інших преміював себе, як лікаря хірурга, в розмірі 9000.00 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №702, ОСОБА_1 , будучи директором комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна лікарня» Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, являючись згідно з пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону, вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав наказ від 18.07.2020 №59-1К «Про надання премії медпрацівникам», яким серед інших преміював себе, як лікаря хірурга, в розмірі 9000.00 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2021 справи про адміністративне правопорушення щодо особи ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний унікальний номер - № 357/11907/21 (провадження № 3/357/6044/21).

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень не визнав та показав, що він дійсно підписував наказ №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премії медпрацівникам». До наказу додається додаток, як невід`ємна частина наказу, в якому зазначаються список працівників лікарні, їх посади та розміри премій. Такий додаток він щоразу перевіряє на відсутність в ньому свого прізвища та прізвища своєї дружини, щоб не допустити порушень Закону України «Про запобігання корупції», і лише після цього підписує кожен його аркуш. У наявній в матеріалах справи копії додатку до наказу №59-1-К від 18.07.2020 відсутні його підписи на кожному аркуші, зокрема, на аркуші, де значиться його прізвище як лікаря-хірурга. Зазначає, що вказаного додатку він не підписував, підпис, що мається на останньому аркуші додатку (списку працівників) йому не належить. Не виключає, що хтось із працівників бухгалтерії чи то помилково, чи з якимось злим умислом замінив аркуш додатку, в якому дописане його прізвище. У нього є такі підстави стверджувати, оскільки зазначає про виникнення та існування на даний час конфлікту між ним та головним бухгалтером ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що в кінці 2019 року він виявив факт незаконного преміювання працівників бухгалтерії, в зв`язку з чим був виданий наказ про скасування нарахованих премій. Премія, яка йому була призначена в липні 2020 року, в серпні 2020 року була у нього утримана.

Стверджує, що премію йому як директору підприємства та його дружині визначає та призначає заступник по медичній частині КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради ОСОБА_3 за погодженням з головою Білоцерківської районної ради, реалізовуючи в такий спосіб заходи зовнішнього контролю. Посаду лікаря-хірурга він займає за сумісництвом, премії на посадах за сумісництвом не призначаються.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Батура П.О. просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. На обгрунтування клопотання посилається на те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_1 підписував саме той додаток до наказу, який міститься у матеріалах справи. Так ОСОБА_1 стверджує про те, що він підписував наказ та додаток до наказу (список працівників, які підлягали преміюванню) у якому було відсутнє його прізвище та підписував такий додаток, який складається із чотирьох аркушів на кожній сторінці після ретельної перевірки на наявність у ньому його прізвища. Такі його показання були підтвердженні в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4 . Інший свідок ОСОБА_2 зазначила, що коли вона заносила на підпис директора чорновий варіант додатку до наказу, то прізвища ОСОБА_1 там не було, а вже із відділу кадрів до бухгалтерії надійшла копія додатку із прізвищем ОСОБА_1 та із відповідним розміром премії та підставі якої розмір премії було внесено у програму.

За клопотанням сторони захисту судом досліджувались оригінали наказів по КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР за 2019-2021 роки та встановлено, що всі додатки до наказів про призначення премій медпрацівників, за виключенням додатку до наказу № 59-1-К від 18.07.2020, підписані ОСОБА_1 на кожному аркуші.

З метою перевірки доводів сторони захисту про те, що підпис, що міститься на останньому аркуші додатку до наказу, не належить ОСОБА_1 у справі було призначено судову-почеркознавчу експертизу та направлено в розпорядження експерта оригінал наказу та додатку до нього, який міститься у підшивці наказів за 2020 рік по КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР.

Згідно запиту експерта про витребування додаткових доказів, а саме: оригіналу додатку, попереднім вивченням наданих на експертизу матеріалів установлено, що останній аркуш досліджуваного додатку до наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам» є копією, у якій підпис від імені ОСОБА_1 нанесено електрографічним способом за допомогою копіювально-множильної техніки (фотокопія).

У звязку з чим, постановою суду було витребувано від КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР оригінал додатку до наказу. Однак на запит суду від підприємства надійшла відповідь про те, що оригінал додатку до наказу зберігається у підшивці наказів за 2020 рік, який було витребувано судом, окремо такий додаток на підприємстві не зберігається.

Звертає увагу на те, що наказ № 59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам» може вважатись підписаним ОСОБА_1 і бути чинним тільки за умови підписання як наказу так і додатку до нього.

Відсутність оригінал додатку до наказу, виключає можливість проведення у справі почеркознавчої експертизи та вказує на недоведення факту підписання ОСОБА_1 копії додатку до наказу № 59-1-К від 18.07.2022, яка міститься у матеріалах справи та недоведення вчинення ним інкримінованих йому правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні просив провадження у справі закрити на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши учасників справи, свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступного.

З матеріалів справи, зокрема із загальних положень статуту, вбачається що комунальне некомерційне підприємство «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради (надалі - Підприємство) створене рішенням Білоцерківської районної ради від 22.03.2019 №30-318 відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом реорганізації (перетворення) Комунального закладу охорони здоров`я «Білоцерківська центральна районна лікарня» Білоцерківської районної ради у комунальне некомерційне підприємство.

Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу охорони здоров`я «Білоцерківська центральна районна лікарня» Білоцерківської районної ради.

Рішенням Білоцерківської районної ради восьмого скликання від 14.01.2021 №037-02-VIII КНП Білоцерківської районної ради «Білоцерківська центральна районна лікарня» передана до комунальної власності Маловільшанської сільської територіальної громади в особі Маловільшанської сільської ради та прийняте нею рішенням другої сесії восьмого скликання Маловільшанської сільської ради від 18.01.2021 № 02-26/2021. Цим же рішенням змінено назву підприємства на Комунальне некомерційне підприємство «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради.

Комунальне некомерційне підприємство «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального некомерційного підприємства Білоцерківської районної ради «Білоцерківська центральна районна лікарня» та підзвітне і підконтрольне Маловільшанській сільській раді, підпорядковане виконавчому комітету Маловільшанської сільської ради, голові Маловільшанської сільської ради, а з питань здійснення делегованих повноважень підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Тобто підприємство є юридичною особою публічного права.

Рішенням Білоцерківської районної ради від 22.11.2019 № 36-353 «Про призначення директора Комунального некомерційного підприємтсва Білоцерківської районної ради «Білоцерківська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 призначено на посаду директора підприємства з укладенням контракту строком на три роки.

Відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та Білоцерківською районною радою Київської області контракту від 22.11.2019, ОСОБА_1 здійснює поточне управління (керівництво) підприємством по 21.11.2022.

Таким чином, ОСОБА_1 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями, тому є посадовою особою юридичної особи публічного права, та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов язаних з корупцією.

Так, згідно п.п.1, 2, 3, ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів .

Диспозиція частини першої статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозиція частини другої статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно з приміткою до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Приватним інтересом згідно дефініції, наведеної у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до контракту від 22.11.2019 за виконання обов`язків, передбаченим цим контрактом керівнику нараховується заробітна плата в межах фонду оплати праці виходячи з установлених посадового окладу та премій, надбавок, гарантій і компенсаційних виплат, передбачених законодавством. Розмір премії встановлюється відповідно до положення про преміювання за погодженням з органом управління майном. Преміювання керівника, встановлення йому надбавок і доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу управління майном.

Керівник підприємства, серед іншого, має право видавати в межах своїх повноважень накази та розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників; розпоряджатися коштами підприємства в межах обсягів та у порядку визначеному законодавством та фінансовим планом підприємства; визначати розмір заробітної плати, застосовувати заходи заохочення та накладати на працівників дисциплінарні стягнення відповідно до законодавства.

В судовому засіданні із показань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків встановлено, що ОСОБА_7 за сумісництвом працює у КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР на посаді лікаря-хірурга.

Однак, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не додано належним чином посвідчених документів, які б підтверджували вказану обставину.

Не додано до матеріалів справи особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення і затверджене КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР Положення про преміювання (положення про оплату праці) працівників, тобто локальний документ, яким було б визначено порядок нарахування та прядок виплати премій.

Із показань допитаних в судовому засіданні свідків: головного бухгалтера підприємства, бухгалтерів, та заступника директора встановлено, що у КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР Положення про преміювання не розроблене та не затверджене.

Таким чином, у підприємства відсутній жодний локальний (внутрішній) документ, яким би було зафіксовано конкретний алгоритм дій відповідальних посадових осіб (працівників), а саме: прядок готування списків працівників, які підлягають преміюванню, зокрема ким готуються списки працівників для преміювання (управлінням кадрового забезпечення, бухгалтерією, секретарем чи директором) та подаються для внутрішнього погодження (візування), підпису чи затвердження керівнику; кому передаються оригінали підписаних, затверджених, погоджених списків для підготовки проекту наказу про преміювання, а кому передаються копії таких списків (бухгалтерія чи відділ кадрів); на підставі яких документів (копії чи оригіналів наказу та списку) бухгалтерією підприємства проводиться нарахування премії. Відсутній документ, яким би була встановлена відповідальність конкретного працівника (посадової особи) за виготовлення списків та достовірність інформації у списках, що подаються на преміювання (за директором, відповідальною особою відділу кадрів чи працівником бухгалтерії).

Як вбачається із змісту доданого до матеріалів справи копії наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премії медпрацівникам», який підписаний директором ОСОБА_1 , цим наказом затверджено премію за ІІ квартал 2020 року у вигляді доплати до заробітної плати працівникам згідно з додатку до наказу.

Додана до наказу №59-1-К від 18.07.2020 копія додатку складається із 4-х аркушів. У верхньому правому куті першого аркуша додатка міститься напис «Додаток до наказу №59-1-К від 18.07.2020. На другому та наступних аркушах додатка відсутня відмітка «Продовження додатка». У копії додатку містяться список працівників із зазначенням відділення, прізвища, імені, по батькові, розміру премії у фіксованій сумі. Список працівників сформований без порядкового номера, без формування граф та їх найменуванням, із неоднаковими пробілами/пропусками після окремих прізвищ. На копії додатку відсутні реквізити внутрішнього погодження керівником, яке оформляється візою, що складається із таких елементів: назва посади особи, яка візує документ, особистий підпис, ініціали та прізвище, дата візування, також відсутній такий реквізит як підпис, який складється із таких елементів: назва посади особи, яка візує документ, особистий підпис, ініціали та прізвище. Натомість на останньому аркуші копії додатку міститься підпис у вигляді умовних письмових знаків, спеціально вироблених штрихів, який не відтворює ані прізвища особи, яка підписала документ, ані її ім`я та по батькові, що позбавляє можливості визначити особистість його виконавця (ідентифікувати особу, яка підписала такий документ, тобто визначити його автора).

На першому аркуші копії додатку у списку працівників значиться прізвище ОСОБА_1 , лікар-хірург, із визначеним розміром премії 9000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджує про те, що підписував наказ про преміювання працівників № 59-К-1 від 18.07.2020 зміст якого розміщений на одному аркуші та додаток до наказу на кожному із чотирьох аркушів. У такому додатку було відсутнє його прізвище. Факт підписання додатку до наказу у такому вигляді який він міститься у матеріалах справи заперечує та запевняє, що підпис на останньому аркуші додатку йому не належить.

Свідок ОСОБА_4 секретар КПП «БЦ ЦРЛ» МВСР, підтвердила показання ОСОБА_1 пояснивши, що після візування/підписання документів директором вона, розкладає документи по окремим папкам: бухгалтерії, відділу кадрів, відділу інформаційно-аналітичної роботи, перечитує їх зміст, при необхідності ставить печатки. У липні 2020 року розкладаючи документи по папках вона натрапила на наказ про преміювання працівників та додаток до нього список працівників із зазначенням прізвищ та розміру премії. Розмір премій був не однаковий тому вказаний додаток вона уважно перечитала із-за цікавості. У списку прізвища ОСОБА_1 точно не було. Список складався із декількох аркушів, кожен з яких був підписаний директором. Ознайомившись із наказом та списком працівників вона поклала документ до папки, після чого працівник відділу кадрів її забрав.

Свідок ОСОБА_2 головний бухгалтер підприємства, дала показання про те, що вона заносила на підпис директору чорновий варіант списку працівників, які підлягали преміюванню. У вказаному списку прізвища ОСОБА_1 не було. Однак після повернення списку із відділу кадрів до бухгалтерії його прізвище у списку з`явилося із визначеним розміром премії, оскільки на його підставі були внесені відомості у програму.

Свідок ОСОБА_5 головний бухгалтер підприємства, показала, що вона не пам`ятає хто їй передав списки осіб для преміювання працівників за липень 2020 та чи були вони підписані директором на кожному аркуші чи тільки на останньому. Вона особисто по кожному працівнику вносила відомості до програми «Крістал» про розмір премії із списку, який їй надали із відділу кадрів. Точно не стверджує, але прізвище ОСОБА_1 у списку було із визначеним розміром премії, інакше вона не могла просто так із власної ініціативи внести відомості до програми.

Тобто у показах свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 містяться розбіжності, усунути які під час їх одночасного допиту в судовому засіданні не видалося можливим.

Судом було задоволено клопотання сторони захисту та призначено у справі судову- почеркознавчу експертизу, на вирішення експерта потавлено запитання: «Підпис від імені ОСОБА_1 в наказі №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премії медпрацівникам» та на останній сторінці додатку до даного наказу виконаний ОСОБА_1 , чи іншою особою?». В розпорядження експерта було надано матеріали справи про адміністративне правопорушення № 357/11907/21, та підшивку наказів «Накази-К 2020» Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради, в якій на а.с. 103-110 міститься оригінал наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премії медпрацівникам» та оригінал додатку до нього.

Однак експертизу у справі не видалося можливим провести за відсутності оригіналу додатку до наказу № 59-1-К від 18.07.2020. Так у своєму клопотанні про витребування додаткових документів, а саме: оригіналу додатку до наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам», судовий експерт вказує на те, що попереднім вивченням наданих на експертизу матеріалів установлено, що останній аркуш досліджуваного додатку до наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам» є копією, у якій підпис від імені ОСОБА_1 нанесено електрографічним способом за допомогою копіювально-множильної техніки (фотокопія). Проведення дослідження підписів за технічними зображеннями (фотокопіями) документів можливе лише після дослідження документів на предмет технічного монтажу. У зв`язку з неможливістю встановити факт наявності або відсутності монтажу в наданій на експертизу фотокопії документу та відсутністю оригіналу, просить надати оригінал додатку до наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам».

Постановою суду від 28.03.2022 з КНП "Білоцерківська ЦРЛ" МВСР було витребувано оригінал додатку до наказу №59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам». На виконання постанови суду підприємством було направлено відповідь про те, що оригінали наказів та додатків до них за 2020 рік в прошитому та прономерованому вигляді на 221 арк. були надіслані на адресу суду на відповідний запит від 18.01.2022, де має міститись і оригінал наказу № 59-1-К від 18.07.2020 та оригінал додатку до нього. Окремо оригінал вказаного додатку в КНП «Білоцерківська ЦРЛ» не зберігається, а відтак відсутній.

Тобто у розпорядженні КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради відсутній оригінал додатку до наказу № 59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премії медпрацівникам», копія якого міститься у матеріалах справи, а відтак проведення судової почеркознавчої експертизи у справі є неможливим.

Суд погоджується зі стороною захисту в тому, що наказ № 59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам» може вважатись підписаним ОСОБА_1 і бути чинним тільки за умови підписання як наказу так і додатку до нього.

За відсутності на копії додатку, який складається із декількох аркушів, що не прошиті та не прономеровані, обов`язкових елементів реквізиту внутрішнього погодження/підпису керівника на кожному його аркуші, відсутність оригіналу документа у його володільця, оспорення стороною захисту змісту такого документа, у суду викликає розумний сумнів щодо достовірності інформації, яка міститься у цьому додатку, і як наслідок неможливість використання як доказів, фактичних даних, які містяться у ньому.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису…

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, під час дослідження доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів встановлено, що до протоколу додані фотокопії документів, на яких є відмітка «з оригіналом згідно», дата посвідчення копії документів та підписи особи, яка посвідчила копії: оперуповноваженого 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітана поліції Ототюк М.В.

Поряд з тим, відповідно до Національного стандарту України «...Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 р. № 144 з 2021-09-01, його положення поширюються на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації, зокрема на: організаційні (положення, статути, посадові інструкції, штатні розписи тощо); розпорядчі (постанови, рішення, накази, розпорядження); інформаційно-аналітичні (акти, довідки, доповідні записки, пояснювальні записки, службові листи тощо) документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб незалежно від їхнього функціонально- цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності (п. 1.1).

Національний стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту та місця розташування реквізитів у документах; вимоги до бланків та оформлення документів; вимоги до виготовлення документів (п. 1.2).

Документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи, назва виду документа (не зазначають на листах), дата документа, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис (для електронних документів електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису). (п. 4.4).

Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії (п. 5.26).

Положення цього нормативного документу вказує на те, що під час оформлення копій документів, які подаються до суду, мають бути дотримані три основні правила:

1) до суду подаються завірені копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у особи, яка завіряє. Посилання на те, що оригінал знаходиться у розпорядженні такої особи, є обов`язковим;

2) якщо оригіналу немає, до суду можна надати незасвідчену ксерокопію чи фотокопію документа з вказівкою про те, у кого знаходиться оригінал.

3) відмітка має містити наступні реквізити: слова - «Згідно з оригіналом», найменування посади (за наявності), особистий підпис, прізвище та ініціали особи, дата засвідчення.

Разом з тим, як видно із долучених до справи фотокопій письмових доказів, зокрема з копії наказу № 59-1-К від 18.07.2020 та додатку до нього, останні не засвідченні належним чином відповідно до положень Національного стандарту.

Вказане свідчить про те, що при оформленні матеріалів та складення протоколів № 701 та 702 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітаном поліції Ототюк Максимом Васильовичем неналежним чином було зібрано докази, а саме належним чином завірені копії наказу № 59-1-К та додатку до нього не були витребувані в установленому порядку від Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська районна центральна лікарня» Маловільшанської сільської ради і порядок їх надходження до посадової особи, якою складено протокол, взагалі не зрозумілий і з матеріалів справи не прослідковується. Повноважень завіряти копії зазначених документів, у випадку коли оригінали знаходяться у розпорядженні іншої особи, оперуповноважений 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Ототюк М.В. не мав.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала правове визначення понять належності та допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення. Тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до приписів ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Рішенням Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року встановлено, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в такому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

За викладених вище обставин суд визнає додані до протоколу про адміністративне правопорушення копії письмових доказів, а саме: копії наказу № 59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам» та копії додатку до нього неналежними, оскільки існують об`єктивні данні на підтвердження того, що вказані копії документів можуть не відповідати їх оригіналам, а у суду відсутня можливість переконатися у відповідності копій вказаних документів їх оригіналу, оскільки у розпорядженні КНП «Білоцерківська районна центральна лікарня» МСР, оригінали відсутні.

Одночасно суд визнає вказані докази недопустимими, оскільки в справі відсутня жодна інформація про джерела отримання цих документів (немає відповідних запитів про витребування чи їх вилучення), вказані документи подані в ксерокопіях й не завірені в установленому законом порядку відповідальною посадовою особою КНП «Білоцерківська ЦРЛ» МВСР, а також відсутній супровідний лист чи інший документ, який би свідчив, що зазначені докази були видані чи відправлені на адресу уповноваженого органу.

Отже, матеріали справи не містять даних, що вказані копії документів були отримані працівником поліції у порядку та у спосіб, передбачений Законом. З огляду на викладене, наявна у справі ксерокопія наказу та додатку до нього, який має невідоме джерело походження та за відсутності оригіналу, не може визнаватись допустимим доказом вини ОСОБА_10 ..

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Одночасно, суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідь КНП «Білоцерківської ЦРЛ» МВСР на запит від № 3512/55/109/03-2021 від 20.07.2021, яка стала підставою для складання адміністративних протоколів, отримана Управлінням стратегічних розслідувань 23.07.2021, а отже протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 статті 172-7 КУпАП мали бути складені не пізніше 24.07.2021, тоді як складені вони 06.10.2021.

Тому, посадовим особами Управління стратегічних розслідувань порушено вимоги ч.2 статті 254 КУпАП щодо строку складення протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про притягення особи до адміністративної відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року Європейський суд з прав людини неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи викладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт преміювання директором КНП «Білоцерківської ЦРЛ» МВСР ОСОБА_1 самого себе на суму 9 000 грн, шляхом підписання наказу № 59-1-К від 18.07.2020 «Про надання премій медпрацівникам» із додатком до нього, у якому в списку працівників було його прізвище із визначеною сумою премії, а відтак стороною обвинувачення не доведено, що у ОСОБА_1 перед підписанням вказаного наказу виник реальний конфлікт інтересів та він не вжив заходів щодо недопущення його виникнення, не повідомив визначений законом орган, а саме Білоцерківську районну раду Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, тому як наслідок в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1.ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин провадження у даній справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Між іншим, суд звертає увагу на те, що складеним протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_1 інкримінується підписання наказу про преміювання в умовах реального конфлікту інтересів, що є прийняттям рішення, однак в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, що є окремою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-7, 247, 278, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА