Справа № 339/408/21 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , пенсіонера
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2021 року серії ВАБ №787567 вбачається, що ОСОБА_1 близько 15 год 17 листопада 2021 року по АДРЕСА_2 за місцем проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 конфлікт, в ході якого виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи.
Згідно положень ст.268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив.
Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутності.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 17 листопада 2021 року близько 15 год наносив їй удар віником по голові, обзивав нецензурними словами, тому вона викликала поліцію, оскільки переживає за своє життя. Поліція приїхала склала заборонний припис і протокол.
Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, суддя приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що зазначене в ньому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не можна визнати конкретним, так як не вказані обставини, які свідчать про склад правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Так, діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Проте, працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 знехтували вказаними вимогами закону, оскільки викладене ними формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретним, внаслідок того, що не містить в собі необхідні ознаки об`єктивної сторони, тобто не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Так, у відповідності до диспозиції ст.173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за
вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Всупереч зазначеним вище вимогам закону, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яка була завдана шкода здоров"ю потерпілому, або могла бути завдана шкода і такі документи відсутні в матеріалах адміністративної справи.
Тобто, фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за якою кваліфіковано правопорушення.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Через вказані недоліки протоколу постановою від 13 грудня 2021 року адміністративний матеріал вже повертався на доопрацювання, однак недоліки так і не усунені.
При цьому, слід враховувати і те, що сама справа про адміністративне правопорушення не містить доказів того, що внаслідок дій особи, яка притягається до відповідальності, була або могла бути завдана шкода здоров`ю потерпілому.
Так, в судовому засіданні поясненнями потерпілої ОСОБА_2 стверджується, що фактично конфлікт 17 листопада 2021 року близько 15 год. виник з ОСОБА_1 , в ході якого він наносив їй удар віником по голові, обзивав нецензурними словами, тому вона викликала поліцію, оскільки переживає за своє життя. Поліція приїхала склала заборонний припис і протокол.
З приводу дій, які мали місце 17 листопада 2021 року постановою суду від 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 вже визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.
У постанові вказано, що 17 листопада 2021 року близько 19 год. 50 хв. ОСОБА_1 по місцю проживання по АДРЕСА_2 вчинив конфлікт стосовно колишньої дружини ОСОБА_2 , в ході якого ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушив вимоги термінового забороннного припису стосовно кривдника серії АА 259062 від 17 листопада 2021 року, а саме - залишати місце проживання постраждалої особи.
При цьому, як вбачається із змісту постанови суду , потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що її чоловіку ОСОБА_1 було встановлено терміновий заборонний припис відносно неї про те, що він має залишити місце проживання. Цей припис він не виконав, оскільки не залишив її місце проживання, а, навпаки, знову вчинив неправомірні дії щодо неї: наніс удар віником по голові, обзивав нецензурними словами, тому вона викликала поліцію, оскільки переживає за своє життя.
Тому, виходячи з пояснень потерпілої щодо вчинення до неї ОСОБА_1 дій, з приводу яких вона 17.11.2021року викликала працівників поліції, ОСОБА_1 вже поніс відповідальність згідно постанови суду від 04 лютого 2022року.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що внаслідок вчинення дій ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , тобтов протоколі не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-1, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.