Справа № 298/316/21
Номер провадження 3/298/173/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087843 від 14 березня 2021 року, складеного інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Чемсак Р.Ю., 14 березня 2021 року о 1 годині 46 хвилин в с.Волосянка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп"яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, після чого гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест "Драгер" або освідчення в медзакладі, на що останній відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився.

Судом зауважується, що справа неодноразово призначалася до розгляду, ОСОБА_1 повідомлявся про судові засідання шляхом надіслання йому судових повісток за вказаним у протоколі місцем проживання, однак поштові відправлення повертались з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім цього, на офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, проте ОСОБА_1 не виконує процесуальних обов`язків отримувати судові повістки за адресою, яку повідомив при складанні протоколу.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Від захисника Гайданка Т.М. 17 червня 2022 року через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких останній просить справу щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, також просить розглянути справу без участі ОСОБА_1 через неможливість останнього відлучитись з лав ЗСУ та без участі захисника Гайданка Т.М. через зайнятість в інших судових засіданнях. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп"яніння, не зібрано переконливих доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

За таких обставин, з урахуванням поданого захисником Гайданка Т.М. клопотання про розгляд справи за відсутності сторони захисту, а також відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними матеріалами.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про передачу справи для розгляду за місцем проживання в м.Київ, то на переконання судді, таке не підлягає задоволенню, оскільки правові підстави для цього відсутні, так як місце розгляду справи у відповідності з нормою ч.1 ст.276 КУпАП визначено органом, який склав протокол, саме до дискреційних повноважень посадової особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення, відноситься функція з визначення в який саме суд надіслати матеріали справи, при існуванні обставин для застосування альтернативної підсудності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1ст.251 КУпАП).

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни - відмова на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом фабули протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 14 березня 2021 року о 1 годині 46 хвилин в с.Волосянка керував транспортним засобом ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп"яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, після чого гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест "Драгер" або освідчення в медзакладі, на що останній відмовився.

Водночас, як установлено з дослідженого у судовому засіданні відеозапису на оптичному диску доданому до протоколу, на ньому не зафіксовано будь-яких даних про перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, факту керування транспортним засобом, а також даних про те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, що унеможливлює розуміння того, чи дійсно дана особа керувала вказаним транспортним засобом.

Відповідно до п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до п.п.6-8,13 Постанови КМ України від 17.12.2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі-Постанова КМ України №1103) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Вказаними вище нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним.

Як зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогу приладу Драгер та в медичному закладі, однак дані у підтвердження виконання та дотримання поліцейським передбаченого законодавством порядку дій при відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять, у справі відсутні відомості щодо направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, документального підтвердження даних обставин у вигляді Акту про направлення на проходження медичного обстеження на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 нема, у матеріалах справи відсутнє направлення (скерування) ОСОБА_1 для медичного огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури освідчення, передбаченої Інструкцією №1452/735, зокрема п. 7 розділу 1.

Більше того, при перегляді відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення судом взагалі не встановлено обставин, які б підтверджували, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров"я, така вимога працівником поліції не заявлялась.

Вказані обставини дають підстави для критичної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу в розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно ст.256 КУпАП та п.п.8, 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

В той же час, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні відомості щодо вручення примірнику протоколу, як і нема відомостей щодо відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису протоколу, від надання пояснень, від ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, ознайомлення зі змістом протоколу, отримання його копії, нема даних про роз`яснення їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, всупереч вищенаведеним приписам законодавства, в матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення ОСОБА_1 копії вказаного протоколу, разом з іншими матеріалами, які долучені до протоколу.

Протокол не містить підпису ОСОБА_1 про ознайомлення з його змістом, другий примірник протоколу він не отримав та такий йому не надіслано поштовим відправленням.

Таким чином, наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 не ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП, йому не вручено один із примірників протоколу, що грубо порушує право на захист, яке гарантується та забезпечується вищенаведеним порядком складення та вручення протоколів у справах про адміністративні правопорушення, визначеним нормами КУпАП.

Окрім цього, співробітники поліції не дотримались положення п.7 Інструкції, що передбачають, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Що стосується наявного у матеріалах справи рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Гондорчин В. від 14 березня 2021 року, то такий факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин не підтверджує.

Що стосується наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14 березня 2022 року, то такі, на переконання судді, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджують. Крім того, суддя звертає увагу, що письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14 березня 2022 року, які, як вбачається зі змісту таких, відібрані поліцейськими СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Чемсак Р.Ю. та ОСОБА_4 , не містять підпису поліцейських, які такі відібрали. Більше того, даними відеозапису підтверджується та обставина, що зазначені свідки на місці події не зафіксовані.

Будь-які інші докази встановлені протоколом про адміністративне правопорушення на підставіст.251 КУпАП, які свідчили б про наявність в діях ОСОБА_1 вини у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Поряд з цим, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності в частині названого обвинувачення, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі в частині вказаного обвинувачення.

За змістом п.7 ст.247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст.38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме.

Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.