ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Владімірова Р.В.

захисника - адвоката Репецького В.О.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, 23.11.2021 року о 20: 54 год. ОСОБА_1 в м. Кременчуці по пр. Л. Українки, 18/2 керував транспортним засобом «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився зі згоди водія в установленому законом порядку у лікаря нарколога в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей» ПОР. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та надана невірна оцінка зібраним доказам.

Так, апелянт звертає увагу на не запропоноване працівниками поліції проходження медичного огляду на місці зупинки, відсутність в матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я, переривчастий відеозапис фіксації події.

Вказує на недотримання процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відсутність у висновку назви наркотичного засобу та проведення дослідження за допомогою невідомого експрес тесту, результати якого не є належними доказами перебування особи в такому стані.

Вказані обставини на його думку свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що він не був присутнім під час розгляду справи в судовому засіданні 20.05.2022, копію постанови отримала його мати 01.06.2022, після чого ним, у визначений законодавством 10 - ти денний строк, була подана апеляційна скарга. Вважає вказані обставини поважною причиною для поновлення строку.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та проголошення прийнятого рішення 20.05.2022.

Копія постанова, яка була судом направлена на його адресу, ним не отримувалась, була вручена його матері 01.06.2022, після чого 11.06.2022 засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечен6ня безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №5065717, за проїзд пішохідного переходу на забороняючий червоний сигнал світлофора;

протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №014372 від 23.11.2021 про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, огляд проводився у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я;

висновком №727 КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.11.2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час огляду 23.11.2021 року о 21:30 год. перебуває у стані наркотичного сп`яніння,

рапортом працівника поліції;

записами з відеореєстратора та бодікамер ВІ 01061 та ВІ 01021.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а ПДР України, згідно яких водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, після порушення ОСОБА_1 проїзду пішохідного переходу на червоне світло, останній був зупинений працівниками поліції та під час спілкування з ним у поліцейських виникла підозра щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 погодився.

Посилання апелянта на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі лікарем або фельдшером у фельдшерсько-акушерському пункті (п. 6 розділ І, п. 12 розділ ІІ та п.3 розділ ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння).

Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки працівниками поліції технічно та законодавчо не передбачено, на відміну від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних приладів (алкотестерів).

Відсутність права скористатися допомогою адвоката також не береться судом до уваги, оскільки правопорушнику поліцейськими було роз`яснено, що адвокат має можливість приїхати до медичного закладу та бути присутнім під час проведення процедури огляду на стан сп`яніння.

Також не беруться до уваги доводи щодо надання правопорушнику нібито нестерильного посуду для збору сечі, що є порушенням проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки жодних зауважень чи застережень під час проведення огляду водій не висловлював, самі ж матеріали справи не місять доказів щодо обставин, які б ставили під сумнів відповідність проведеного огляду вимогам чинного законодавства, відсутні такі докази і на стадії апеляційного перегляду.

При цьому тест смужки, за допомогою яких проводилося визначення на стан наркотичного сп`яніння були розпаковані в присутності водія, що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського.

Також під час огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, лікарем на питання ОСОБА_1 щодо процедури проходження огляду була надана відповідь, що процедура огляду складається з двох частин тестової, яка показала позитивний результат та безпосередньо оглядової, за результатами яких було встановлено перебування водія в стані наркотичного сп`яніння.

Також не заслуговують на увагу доводи щодо відсутності безперервного відеозапису, оскільки з долучених до матеріалів справи записів, як з відеореєстратора, так і бодікамер працівників поліції вбачається повне фіксування всього перебігу подій - від порушення правил проїзду пішохідного переходу, подальше спілкування з правопорушником, направлення на огляд та відповідно проведення всієї процедури огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, з складанням за його результатами адмінпротоколу.

Посилання апелянта на відсутність направлення до медичного закладу в матеріалах адміністративної справи є безпідставними, оскільки виписане працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу направлення після проходження медичного огляду особи залишається в медичному закладі. При цьому, приєднаним до матеріалів справи воно має бути лише у випадку якщо водій відмовляється від проходженням зазначеного огляду в медичному закладі.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зібрані працівниками поліції докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відповідають критерію «поза розумним сумнівом», зібрані з дотриманням норм КУпАП та місять інформацію про фактичні обставини по справі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2022 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна