Справа № 729/831/21 Головуючий у 1 інстанції Бойко В. І.
Провадження № 33/4823/80/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника - адвоката Хохол Р.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2021 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 03 серпня 2021 року о 08 год. 47 хв. в м. Бобровиця по вул. Незалежності, Чернігівської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей), від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд 1 інстанції безпідставно врахував як доказ його вини показання працівника поліції, так як останній є заінтересованою особою.

Також є неналежним доказом відеозапис з камери поліцейського, так як при його перегляді встановлено, що він відмовлявся лише щодо проходження медичного освідування на стан сп`яніння на місці, але просив працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Крім того, відеозапис є неповним і не фіксує сам процес складання адміністративного протоколу. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фіксацію порушення.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом на доведення його вини у розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім того, на порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, працівники поліції не склали направлення на огляд водія на стан сп`яніння із зазначенням виявлених ознак.

Зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера або у закладі охорони здоров`я, він погодився пройти огляд у медичній установі, але йому було відмовлено.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з вказаних в ній підстав, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Його права та інтереси в суді представляє адвокат Хохол Р.П.

В судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та показав, що керуючи транспортним засобом був зупинений працівниками поліції за допомогою проблискових маячків. Спочатку на їх вимогу про зупинку не виконував і зупинився тільки біля свого будинку. Після того як він зупинився, до нього підійшли працівники поліції та під час спілкування з ними, останні повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я. На їхню пропозицію він відмовився, оскільки в той день алкогольні напої не вживав. Після того як відмовився від освідування, працівники поліції повідомили, що на нього буде складено адміністративний протокол. Під час складання протоколу працівники поліції не тиснули на нього.

Захисник-адвокат Хохол Р.П. в судовому засіданні апеляційного суду просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що працівник поліції, який допитаний судом 1 інстанції, є зацікавленою особою, тому його показання є неналежним доказом. На його думку, працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 було порушено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р., так як ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікарні, але працівники поліції йому відмовили.

Допитана судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 показала, що була очевидцем події, які мали місце 03.08.2021 року. В її присутності її чоловік ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду у лікарні, але працівники поліції таку вимогу ОСОБА_1 проігнорували та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Також зазначила, що напередодні судового засідання в суді 1 інстанції адвокат, яка представляла інтереси її чоловіка, відмовилася його захищати, тобто, він був позбавлений захисту та самостійно з`явився до суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом встановлено, що водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився.

Доводи апелянта про те, що даний відеозапис є неналежним доказом через неповноту відображання події, а саме, не містить процесу складання протоколу, є необґрунтованими, так як на ньому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження освідування і при його огляді не виникає сумніву у його достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Крім того, відсутність відеозапису щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Показаннями свідка ОСОБА_3 , допитаного судом 1 інстанції, встановлено, 03.08.2021 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: м. Бобровиця, вул. Незалежності, біля військкомату водій ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння їздить за кермом автомобіля червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 . Заявник не назвався та просив поліцію перевірити. Працівниками поліції було здійснено виїзд за даною адресою і було помічено вище названий автомобіль. Проблисковими маячками та звуковими ефектами водія автомобіля марки «KIA RIO» (червоного кольору), д.н.з. НОМЕР_2 , було зупинено. При спілкуванні з ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я, але останній відмовився. Після цього ним було складено адміністративний протокол.

Показання свідка є послідовними, чіткими, узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, тому вони є допустимими доказами. Зі змісту ст. 272 КУпАП встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Таким чином, працівник поліції, якому відомі обставини вчинення та фіксування правопорушення, був допитаний як свідок. Крім цього, у апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів показання даного свідка, на що посилається апелянт.

Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі та наполягав на ньому не заслуговують на увагу, так як такі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_3 та відеозаписом події, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в тому числі, і в медичній установі. З вказаних підстав апеляційний суд також відноситься критично до показань свідка ОСОБА_2 про те, що її чоловік погоджувався пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Твердження апелянта, зокрема про відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та не зазначення в протоколі відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко