Провадження 3/127/3553/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВАП УПП у Вінницькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

22.05.2022 поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Ткачуком В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521434. З даного протоколу вбачається, що 22.05.2022 о 21 год. 50 хв. за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 175, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки ТЗ у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager «Alcotest 6820»». Результат тесту 1, 86 %0, тест № 2301. Водій порушив пп. «а» п. 2.9 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. Водночас, в засідання з`явилась його захисник - адвокат Глазунова Л.М.

Тому, враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 268 КУпАП, суд постановив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Глазунова Л.М. просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, аргументуючи мотивами, викладеними в письмових запереченнях, наданих суду.

Клопотання про забезпечення та/або витребування доказів, виклик свідків тощо ні від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні від її захисника, до суду не надходили.

Заслухавши доводи захисника Шеремети Л.А., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП, у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає адміністративна відповідальність.

Судом встановлено, що 22.05.2022 о 21 год. 50 хв. по вулиці Київській в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Підпункт «а» пункту 2.9 ПДР України прямо та категорично забороняє керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, визначено ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, наявних в матеріалах справи і досліджених судом в ході розгляду справи (надалі відеозаписи), вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені вищевказані ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були озвучені, що також зафіксовано в рапорті поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Ткачука В.В. від 22.05.2022.

Тому, судом встановлена наявність правової підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно із п. 2 і п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарськихпрепаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, та п. 2 і п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Глазунової Л.М. про порушення порядку проведення огляду, судом враховано наступне.

Судом встановлено, що водію транспортного засобу ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, на що той погодився, що підтверджується відеозаписом.

За результатом вищевказаного огляду ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Drager «Alcotest 6820»», останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. Результат тесту 1, 86 %0, тест № 2301 від 22.05.2022.

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована ст. 266 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ч. 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 був згодний із результатами огляду, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі.

Щодо зауважень захисника Шеремети Л.А. з приводу «задування» водієм повітря у прилад газоаналізатора декілька разів, судом прийнято до уваги наступне.

З відеозаписів чітко вбачається, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським було проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, продемонстровано й надано запакований мундштук до газоаналізатора, сам газоаналізатор. Необхідність «задування» водієм повітря у прилад газоаналізатора декілька разів була викликана неналежним виконанням даної процедури ОСОБА_1 .

Посилання захисника Шеремети Л.А. на те, що водієві не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заслуговують на увагу, оскільки дані документи, як те визначено п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарськихпрепаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, надаються виключно на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Однак ні з матеріалів справи, ні з відеозаписів не вбачається пред`явлення ОСОБА_1 такої вимоги.

Твердження захисника Шеремети Л.А. про те, що огляд поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів було проведено без присутності свідків, суд до уваги не приймає, оскільки такий огляд було зафіксовано на відео. Нормами ч. 2 ст. 266 КУпАП чітко передбачено можливість проведення такого огляду без свідків в разі застосування технічніх засобів відеозапису. Виключно в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучено акт огляду на стан сп`яніння, роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу та матеріали відеозапису, застосовані під час проведення огляду, як те передбачено п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, та ст. 266 КУпАП.

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається висловлення незгоди ОСОБА_1 із його змістом, зокрема вказано: «Драгер недійсний», «Бажаю їхати на освідування в лікарню терміном…(нерозбірливо)».

З відеозаписів, досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 висловив свою незгоду із результатом огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння і висловив бажання пройти медичний огляд лікарем в закладі охорони здоров`я. У зв`язку із чим ОСОБА_1 , у відповідності до ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, було направлено до закладу охорони здоров`я.

Зі змісту ч. 4 ст. 266 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, виснується, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З відеозаписів чітко вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про те, що освідування має проходити саме протягом двох годин з моменту виявлення для цього підстав, тому він всіляко намагався затягнути час, на що вказувала його поведінка. Пізніше ОСОБА_1 взагалі запропонував працівникам поліції заїхати за його адвокатом, а потім завести їх разом до медичного закладу для освідування, пропонуючи при цьому оплату.

Суд вважає, що така поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в її діях ознак процесуального зловживання.

Також з відеозаписів вбачається й те, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти до службового поліцейського автомобіля для доставлення його до КП ВОНД «Соціотерапія», не реагував.

Тому твердження захисника про те, що ОСОБА_1 було відмовлено у забезпеченні освідування в медичному закладі, суд оцінює критично.

Крім того, будь-які об`єктивні відомості, які б свідчили, що ОСОБА_1 пройшов відповіднийогляд у закладах охорони здоров`я за самозверненням, суду не надано.

Твердження захисника Шеремети Л.А. про те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння водія був недотриманий, спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, наявними в матеріалах справи і дослідженими судом в ході розгляду справи.

Посилання захисника Шеремети Л.А. на те, що йому не було надано можливості надати свої заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення в повному обсязі, є необґрунтованими. Такі твердження спростовуються відеозаписами. Крім того, судом прийнято до уваги, що ОСОБА_1 не позбавлений був можливості надати суду свої заперечення як письмово, так і усно, а також надати докази на підтвердження своєї позиції.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Глазунової Л.М. про недійсність протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521434 від 22.05.2022, судом враховано наступне.

Твердження захисника про те, що ст. 130 КУпАП «не передбачено «частину ІІ»», судом не приймаються до уваги, оскільки дана стаття, зокрема, містить частину другу. Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення частини статті у вигляді римської цифри «ІІ», а не арабської «2», не має суттєвого значення. Крім того це не заборонено жодним нормативним документом.

Щодо тверджень захисника про те, що ОСОБА_1 було оголошено про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не частиною другою цієї статті, то судом прийнято до уваги наступне.

З відеозаписів, досліджених в ході розгляду справи, вбачається, що після проведення поліцейським огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і отримання позитивного результату, йому дійсно було повідомлено про наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, слід врахувати, що складаючи протокол, працівник поліції, зокрема, повинен встановити чи притягалася особа раніше до адміністративної відповідальності, що й було зроблено. Після цього, жодного посилання на те, що ОСОБА_1 інкримінується саме частина перша, а не частина друга статті 130 КУпАП, відеозаписи не містять. Натомість з матеріалів справи вбачається притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом 16.11.2021.

Фото надане захисником до письмових заперечень в якості доказу, суд не приймає до уваги, оскільки воно неналежної якості, що унеможливлює його дослідження. Водночас, враховуючи посилання захисника на те, що дане фото зроблено з відеозапису, наявного в матеріалах справи, і надане на підтвердження відображення в протоколі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом, досліджуючи відеозаписи, було звернуто особливу увагу на дані обставини. Однак, такі твердження захисника не знайшли свого підтвердження.

Посилання захисника на те, що «в зв`язку із неможливістю виправити арабську цифру «1» на цифру «2», невідомими особами було добавлено риски, що призвело до позначення ч. 2 ст. 130 КУпАП римською цифрою «ІІ», ґрунтується виключно на припущеннях. Факт вчинення правопорушення повторно пов`язується виключно з фактом накладення на особу адміністративного стягнення, що зокрема перевіряється і встановлюється судом.

Твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення взагалі не складався відносно ОСОБА_1 і є фальсифікованим, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписами.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається відсутність підпису ОСОБА_1 про ознайомлення із його змістом та отримання копії. Однак, з відеозаписів чітко вбачається про обізнаність ОСОБА_1 щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також із його змістом, куди ним особисто вносились зауваження. При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся від підпису протоколу, а також від отримання його копії, але відповідні дії не вчиняв.

Слід зауважити, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які міститься в матеріалах справи та були досліджені в ході розгляду справи, хоч і складаються із окремих хронологічних досить тривалих за часом фрагментів, однак, в цілому відеозаписи є повними та безперервними. Факт ненадання суду єдиного безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності, не спростовує встановлені судом факти. Нумерація ж фрагментів відеозапису не вливає на хронологію, зафіксованих відеозаписами подій.

Враховуючи вищевказане, заслухавши пояснення і заперечення захисника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння недійсними, відсутні; факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує наступне.

Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/25824/21 від 16.11.2021 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Враховуючи приписи КУпАП, факт вчинення правопорушення повторно пов`язують з фактом накладення на особу адміністративного стягнення (особа вважається підданою адміністративному стягненню). Якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню (ст. 39 КУпАП).

Таким чином, вбачаються ознаки вчинення ОСОБА_1 повторно протягом одного року правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дії ОСОБА_1 за вищевказаним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшовдо переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521434 від 22.05.2022; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результатом огляду тест № 2301 від 22.05.2022; направленням на огляд водія ТЗ до КП ВОНД «Соціотерапія»; рапортом поліцейського Ткачука В.В. від 22.05.2022; довідкою з «АРМОР»; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських на диску.

Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про тимчасове вилучення посвідчення водія ОСОБА_1 , яке він пред`явив на вимогу працівника поліції, хоча позбавлений права керування транспортними засобами, вказує виключно на те, що ОСОБА_1 ухилився від здачі документа, що посвідчує таке право. ОСОБА_1 у відповідності до ст. 317-1 КУпАП зобов`язаний був негайно після набрання рішенням суду про позбавлення права керування транспортними засобами здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення.

Тому, вирішуючи який саме вид адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.

Судочинство повинно відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Судом враховано, що в діях ОСОБА_1 вбачається грубе та повторне порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, продовження протиправної поведінки. Хоча дії ОСОБА_1 і не призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, проте будучи водієм особа несе певні обов`язки, за порушення яких настає відповідальність. Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року справа «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Вирішуючи питання щодо строку застосованого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Як встановлено судом, постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/25824/21 від 16.11.2021, яка набрала законної сили 16.12.2021, ОСОБА_1 позбавлений судом права керування транспортними засобами строком на 1 рік, тобто до 16.12.2022. Отже, невідбута частина стягнення станом на 30.06.2022 становить - 5 місяців і 17 днів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, до стягнення за вчинення 22.05.2022 адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення, накладеного вищевказаним судовим рішенням.

Відповідно, визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки 5 місяців і 17 днів.

Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496, 20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 23, 24, 30, 33-35, 38, ч. 1 ст. 40-1, ч. 2 ст. 130, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294, 317-1 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, та стягнути з нього штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП, шляхом приєднання до застосованого стягнення невідбутої частини стягнення, визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, який необхідно стягнути на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки 5 місяців і 17 днів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_2 , виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 28.06.1996; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Суддя: