Справа № 727/2321/22
Провадження № 3-зв/727/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Орлецькій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №727/2321/22 відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

17.06.2022 року заявник звернувся до суду з заявою про відвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №727/2321/22 відносно нього за ст. 173-2 КУпАП, посилаючись на те, що суддя не може розглядати зазначену справу через її упередженість та необ`єктивність.

Пояснив, що 27.05.2022 року під час судового засідання у справі про адміністративне правопорушення №727/2321/22 за ст. 173-2 КУпАП він давав пояснення щодо обставин, що підлягають встановленню у справі. Після дачі пояснень суддя Слободян Г.М. вирішила питання про виклик свідків, зазначивши, що «для спростування ваших пояснень суд викликає свідків в судове засідання».

Таким чином, висновки судді, що його пояснення не відповідають дійсності, фактичне виконання суддею функції обвинувачення замість всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи та дослідження доказів, наявність реальної упередженості до нього, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Слободян Г.М.

А тому просив, відвести суддю Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №727/2321/22 відносно нього за ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Приписами статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, та "Веттштайн проти Швейцарії" п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 р. у справі Білуга проти України , від 28.10.1998 р. у справі Ветштан проти Швейцарії ) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п.33 рішення у справі Гурепка проти України).

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді та відповідно не визначає порядку розгляду заяви про відвід. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді вказаної заяви про відвід, слід застосувати аналогію закону.

Оскільки, норми чинного КУпАП не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, але з метою додержання принципу законності виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме статтями 75, 81 КПК України.

Таким чином, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Зокрема, п.4 ч.1 ст.75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В свою чергу, згідно ч.1 ст. 321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Отже, враховуючи визначені Законом повноваження головуючого судді у судовому засіданні, у заяві ОСОБА_1 , окрім власної позиції про наявність у цій справі підстав сумніватися в неупередженості судді з приводу дій останнього, як головуючого в судовому засіданні, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано доказів, що такі сумніви є об`єктивно обґрунтованими і свідчать про наявність підстав для відводу судді.

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі Морель проти Франції; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі Пескадор Валеро проти Іспанії) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі Лука проти Румунії ), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі Ветштайн проти Швейцарії ; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі Пабла Кю проти Фінляндії; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі Мікалефф проти Мальти).

Суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свою заяву, посилається на упереджене до нього ставлення під час розгляду справи по суті та вважає, що може бути винесена незаконна постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, які, на думку суду, є припущенням і не заслуговують на увагу та не є підставою для його відводу.

Окремо, суд зазначає, що у випадку незгоди з процесуальними діями судді та прийнятими ним рішеннями, чинним законодавством визначено порядок їх оскарження.

Дослідивши доводи заявника про відвід судді у справі, суд приходить до висновку, що наведені в заяві підстави відводу, не вказують на наявність обставин, які можуть викликати сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення №727/2321/22 відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 278 КУпАП , ст.ст. 75, 81, 321, 395 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №727/2321/22 відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАПвідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :