КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: 33/824/485/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Коцюрби О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - один рік.

Цією ж потановою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Окрім вказаного, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року. Клопотання мотивоване тим, що ним, 19 листопада 2021 року подано апеляційну скаргу, яку помилково направлено на адресу Київського апеляційного суду але, 26 листопада 2021 року повернуто апеляційним судом для подачі апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП через суд першої інстанції.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 11 листопада 2021 року, а апеляційна скарга на неї подана 19 листопада 2021 року, тобто, в межах строку на апеляційне оскарження, однак з порушенням порядку подачі. Як вбачається з листа Київського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року вказану апеляційну скаргу було повернуто апелянту.

В подальшому, 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

За таких обставин, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є поважними.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Шовкопляс С.О. підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити, пояснивши суду, що працівники поліції порушили порядок проходження огляду водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Пояснили, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі. Але на відеозаписі з боді-камери поліцейських, який долучено до матеріалів справи зафіксовано лише його відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, що також є порушенням поліцейськими п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджену наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03 лютого 2016 року №100 після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Також, ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначив, що пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року №28/32999 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Посилався на те, що відповідно до ст. 5 Розділу ІІІ цієї Інструкції включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Крім цього зазначив, що при складанні протоколу йому не було роз`яснено його прав та не надано можливості звернутись за правовою допомогою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 10 серпня 2021 року о 06 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 у місті Біла Церква по проспекту Князя Володимира, керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). У присутності двох свідків водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» на місці зупинки, а також від проходження медогляду у медичному закладі на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наступними доказами: поясненнями ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10 серпня 2021 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 10 серпня 2021 року, відеозаписом з нагрудної камери № АІ 00147 від 10 серпня 2021 року.

Однак погодитись із такими висновками суду першої інстанції не можливо з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні норми передбачені Інструкцією та Порядком огляду водіїв, відповідно до яких встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря, фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, передбаченого законом порядку процедури огляду в даному випадку дотримано не було. Матеріали справи не містять пропозиції водію від працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння при отриманні незгоди з пропозицією пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу - пройти його в закладі охорони здоров`я.

З огляду на наявні істотні порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та складання за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, суд визнає вказаний протокол як такий, що отриманий з істотним порушенням вимог КУпАП, тому у відповідності вимог ст. 266 КУпАП, вищевказаний протокол вважається недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ззадовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати. Провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Коцюрба