ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/567/22 Справа № 201/2314/22 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Чоха Костянтина Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 11 квітня 2022 року, близько 13 години 40 хвилин до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, військовим комісаром Соборного РТЦК та СП було доставлено військовослужбовця Соборного РТЦК та СП солдата ОСОБА_1 , з явними ознаками вживання алкогольних напоїв, а саме: різкий запах алкоголю з рота, нечітка мова та хитка хода, після чого останньому, за рішенням посадових осіб Військової служби правопорядку було проведено тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою аналізатора вмісту парів алкоголю - «Алконт-М» № 00219, результат якого показав - 2,45 % (тест № 393 від 11 квітня 2022 року), тобто, солдат ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України «Про Статус внутрішньої служби Збройних Сил України», виконував обов`язки військової служби під час правового режиму військового стану у стані алкогольного сп`яніння, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою захисник Чох К.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального закону. Так, апелянт зазначає, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що закидається ОСОБА_1 не розкрита, оскільки в протоколі зазначено, що його було доставлено до військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками вживання алкогольних напоїв, що суперечить диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та виключає адміністративну відповідальність.

При цьому, захисник вказує, що ОСОБА_1 був доставлений з місця його мешкання та не перебував на території військового об`єкту у стані сп`яніння. Разом з тим, апелянт посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено а ні про направлення ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного сп"яніння, а ні про результати такого огляду, тому вважає, що протокол не підтверджує вчинення цього правопорушення та не доводить його вини поза розумним сумнівом.

Окрім того, захисник вказує, що посадовими особами військової служби, всупереч положень ч. 3 ст. 261 КУпАП, не було проінформовано в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про його затримання, чим порушено право на захист ОСОБА_1 та тягне за собою визнання недопустимими доказів, зібраних у ході проведення таких дій.

До того ж, апелянт посилається й на те, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця проведено без дотримання вимог Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, оскільки цей огляд проведено не у медичному закладі, як цього вимагає закон, оскільки правом здійснення такого огляду наділені лікарі. При цьому, звертає увагу, що військовий патруль не наділений правом проведення огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, як це мало місце з ОСОБА_1 . Проте, ці обставини залишилися поза увагою суду, тому, на переконання захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Вислухавши думку захисника Чоха К.О., який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах скарги, співставивши доводи скарги з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Апеляційний суд вважає, що, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України, який ґрунтується на вимогах закону та підтверджується належними доказами у справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії - ДН-2/74 від 11.04.2022, актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11.04.2022, в якому зазначено результати огляду на стан сп"яніння, який складений за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; показаннями приладу - алкотестера Алконт-М № 00219 із результатом тесту 2,45 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодився та засвідчив його своїм власноручним підписом; протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 11.04.2022; копією витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2021 № 446; копією військового квитка ОСОБА_1 ..

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає, та в суді апеляційної інстанції вони спростовані не були.

Разом з цим, посилання захисника на недопустимість доказів, на які посилається суд в постанові, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку, визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх належності, достовірності та допустимості і яким судом надано належну й обґрунтовану правову оцінку.

Так, згідно з ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема за виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби у стані сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, зокрема Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022 з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Отже, правопорушення ОСОБА_1 було вчинене в умовах особливого періоду, який на сьогодні діє в Україні, а саме під час дії воєнного стану.

Окрім того, статтею 16 Закону України "Про Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Відповідно до статті 13 цього Статуту, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Отже, доводи скарги захисника про те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що закидається ОСОБА_1 не розкрита, а вина його у вчиненні цього правопорушення недоведена, є необгрунтованими.

Так, окрім вище наведених доказів, ОСОБА_1 , згідно з його поясненнями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, визнав свою вину, й погодився з тим, що виконував обов"язки військової служби в стані алкогольного сп"яніння.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп"яніння в умовах особливого періоду, що відповідає фактичним обставинам справи, й диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та підтверджується сукупністю доказів у справі.

Посилання апелянта в скарзі на те, що в протоколі не зазначено про результати проведеного огляду на стан алкогольного сп"яніння, є також необґрунтованими, оскільки спростовується відповідними записами у протоколі про те, що такий огляд ОСОБА_1 був проведений із використанням спеціального технічного засобу - алкотестер Алконт-М № 00219, результати тесту якого становлять 2,45 % проміле.

Отже, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не встановлено.

Також, не заслуговують на увагу доводи скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп"яніння було проведено незаконно, оскільки відповідно до Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України від 10.10.2016 № 515, за наявності ознак алкогольного сп`яніння у затриманої особи, уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку у присутності 2 свідків пропонує затриманій особі, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, пройти добровільно тест з використанням спеціальних технічних засобів в органі управління Служби правопорядку, що у цьому випадку було дотримано в повному обсязі.

При цьому, посилання захисника на те, що направлення ОСОБА_1 на проведення огляду у медичному закладі не вручалось, не ґрунтується на вимогах закону, з огляду на те, що таке направлення видається у разі незгоди порушника на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, а враховуючи те, що ОСОБА_1 з результатами тесту погодився, підстав для його направлення до медичного закладу у посадової особи військової служби були відсутні.

Доводи скарги про те, що посадовими особами військової служби не було проінформовано Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання ОСОБА_1 , чим було порушено його право на захист, є неспроможними та спростовуються протоколом про адміністративне затримання, в якому зазначено про повідомлення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадок цього затримання. Окрім того, ОСОБА_1 при складанні протоколу клопотань про залучення адвоката заявлено не було.

Отже, за результатами перегляду оскаржуваної постанови суд дійшов висновку, що всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції при розгляді цієї справи повно, всебічно і об`єктивно дослідив докази у справі, належним чином перевірив обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, надав цим обставинам належну правову оцінку та приймаючи рішення про притягнення його до відповідальності, дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу цього правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, правильно врахувавши характер та тяжкість правопорушення, обставини справи та особу правопорушника.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Чоха Костянтина Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко