КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/510/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 її захисника - адвоката Підгорного І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Підгорного І.О. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року,

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 24.10.2021 року о 05 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Джілі», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Столичне шосе, 103, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер», що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського. Результат огляду, згідно тесту № 150 від 24.10.2021 року, становив 0,80 проміле.

Таким чином, водій ОСОБА_1 вчинила дії, якими порушила вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Підгорний І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року у справі № 3/752/12195/21, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не тільки не надав уваги жодному з наведених у скарзі фактів, а й взагалі не досліджував дотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння , відхилив доводи захисту про порушення поліцейськими вимог абзацу 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду, надавши оцінку відеозапису як належному доказу фіксації усієї процедури огляду на стан сп`яніння, що не потребувало саме по собі залучення двох свідків до процедури огляду.

Однак, аналізуючи зміст відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення та наводячи виявлені стороною захисту конкретні факти, захисник звертає увагу на те, що судом першої інстанції залишені без врахування його доводи щодо виявлених у матеріалах справи порушень у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо невідповідності копії протоколу його оригіналу, невідповідності вимогам, наведеним у низці нормативних актів, посилання на які були наведені у клопотанні про закриття провадження по справі.

Також апелянт звертає увагу на невідповідність вимогам законодавства висновку суду щодо неврахування зауважень відносно невідповідності моделі спеціального технічного приладу для проведення вимірювання під час огляду на стан сп`яніння, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення і чеку з «Драгеру»,моделі спеціального технічного приладу, зазначеній в акті огляду на стан сп`яніння. Твердження суду, що акт огляду на стан сп`яніння є процедурним документом, і зазначена в ньому описка ніяким чином не може спростувати, чи дати суду підстави вважати недостовірними відомості в результаті проведеного тесту, на думку апелянта, зайвий раз вказує на упереджене ставлення суду до особи, що притягується до адміністративної відповідальності, поверхневий аналіз та оцінку доказів, що надійшли разом з протоколом про адміністративне правопорушення.

Крім цього, навівши зміст окремих положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), а також норм КУпАП, в тому числі ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 251 цього Кодексу, захисник зазначає про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з тим, як слідує з матеріалів судової справи, наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не була встановлена жодним належним доказом, що виключає її притягнення до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з цим, як вважає захисник, висновки суду першої інстанції зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права та ухвалення помилкового рішення у справі.

Наведені у скарзі аргументи і факти, як вважає апелянт, вказують на відсутність у справі доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи скарги її захисника, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і щодо доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме у тому, що остання, в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 196773 від 24 жовтня 2021 року, підтверджуються також іншими, наявними у справі доказами, а саме: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздрукованим чеком з результатами тесту, на якому зафіксовано вміст алкоголю 0,80 % та відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського АА 00131, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні будь-які докази, що підтверджують її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду, наведені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2 Розділу І та п. 1 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Крім того, як передбачено пунктами 6, 7, 10 Розділу І згаданої вище Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 Інструкції). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

При цьому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейським не було дотримано процедури огляду на стан сп`яніння, в тому числі через те, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння був проведений за відсутності свідків, що є порушенням Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, а тому результати огляду слід визнати недійсними, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Як передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, в редакції яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вказана норма закону, яка має вищу юридичну силу в порівнянні з підзаконними нормативними актами, до яких відноситься також Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735, на яку посилається апелянт, прямопередбачає проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без присутності двох свідків, якщо поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису.

Як встановлено під час апеляційного розгляду до протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 за результатами її огляду на стан алкогольного сп`яніння, були долучені матеріали відеозапису, які в сукупності з іншими доказами повністю підтверджують вину останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, як зафіксовано на відеозапису ОСОБА_1 не тільки не заперечувала проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а й не заперечувала його результатів, що дає підстави для висновку про те, що під час проведення цього огляду не було допущено порушень, які б дозволили визнати його недійсним.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння було проведено у відповідності до вимог законодавства, а тому суд апеляційної інстанції не має жодних підстав для сумнівів як у законності проведення такого огляду, так у відповідності його результатів, які зафіксовані в акті огляді на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вимоги наведених вище нормативних актів, а також обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були встановлені на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також щодо порушення ним норм матеріального і процесуального права при розгляді справи, які призвели до прийняття помилкового рішення.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції не має жодних підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що висновки судді не відповідають обставинам справи, а оскаржувана постанова, винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Підгорного І.О. не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Підгорного І.О. залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дідик М.В.