Справа № 698/297/22
Провадження № 3/698/277/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 р. Суддя Катеринопільського районного суду Баранов О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , працюючого на посаді логіста ТОВ «Нова пошта», за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2022 року серії ААБ № 156683 зазначено, що 08.04.2022 року о 23 годині 50 хвилин по вул. С.Єфремова у селищі Катеринопіль, Звенигородського району, Черкаської області водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки ВАЗ модель 2109, реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння наявність, якого підтверджується оглядом, проведеним працівниками поліції за допомогою приладу Драгер.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що дійсно керував автомобілем у визначений у протоколі час та був зупинений працівниками поліції. Після зупинення автомобілю та отримання вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння, пояснив останнім, що не вживав алкогольних напоїв і в цей день вживав лише каву та безалкогольний енергетичний напій Black. Добровільно погодився пройти вказаний огляд за допомогою спеціального технічного засобу Драгер. За відсутності свідків пройшов вказаний огляд з показником 0,84 проміле та заперечив результати останнього, зокрема, зазначив про це у письмовому поясненні. Наполягав на проведенні медичного огляду у лікарні, але отримав відмову від працівників поліції, які пояснили, що даних, отриманих за допомогою приладу Драгер буде достатньо. Не зважаючи на відмову працівників поліції, за відсутності відповідного направлення, особисто звернувся до лікарського закладу, де добровільно здав аналіз крові.

В судовому засіданні захисник Сіренко М.Ю. наголосив на відсутності законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки огляд підзахисного на стан сп`яніння проведено працівниками поліції з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, що згідно ч. 5 вказаної статті тягне за собою недійсність огляду.

В судове засідання уповноважений працівник поліції не прибув. Про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2022 року серії ААБ № 156683 зазначено, що 08.04.2022 року о 23 годині 50 хвилин по вул. С.Єфремова у селищі Катеринопіль, Звенигородського району, Черкаської області водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки ВАЗ модель 2109, реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння наявність, якого підтверджується оглядом, проведеним працівниками поліції за допомогою приладу Драгер. При цьому вбачається, що вказаний протокол не містить визначення показника ступеня алкогольного сп`яніння, виявленого у ОСОБА_1 , а також не містить і відомостей, які б дозволяли ідентифікувати прилад за допомогою, якого було проведено огляд. Крім того, вбачається, що вказаний вище протокол складено за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

З первісних письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що після проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу Драгер останній заперечив результати такого огляду.

З листа КНП «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» від 06.06.2022 року № 220 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до приймального відділення вказаної установи 09.04.2022 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що був залучений працівниками поліції до участі у складенні протоколу щодо ОСОБА_1 разом із свідком ОСОБА_2 .. Коли вони вдвох підішли до ОСОБА_1 , то почули, що останній заперечує факт вжиття алкогольних напоїв. Працівники поліції показали їм прибор на екрані якого було зображено показник 0,8. На запитання захисника пояснив, що у їх присутності ОСОБА_1 не продував вказаний прибор, оскільки вони підійшли, коли прибор вже показував, зазначені вище відомості. Свідок стверджує, що в його присутності працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 ..

Крім наведеного вище, суддею встановлено, що як опис матеріалів справи, так і самі матеріали не містять: відомостей про проведення відеофіксації огляду водія за допомогою спеціального технічного засобу Драгер; письмових пояснень свідків, які брали участь у проведенні огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер та акту огляду, складеного за наслідками проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу Драгер. Проаналізувавши сукупність даних обставин суд дійшов висновку, що відсутність у матеріалах справи, вказаних відомостей унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки буд-яких інших даних, які б об`єктивно підтверджували наявність у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, останній поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суддя визнає, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши сукупність, встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували дотримання працівниками поліції, передбаченого ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду з метою виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, оскільки вказаний огляд проведено без застосування технічних засобів відеозапису та з неналежною участю свідків, які безпосередньо не бачили момент продування особою спеціального технічного засобу. При цьому будь-яких інших, ніж досліджені судом, доказів, які б об`єктивно підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння суду не надано.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суддя дійшов висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки визнає, що зібрані у справі докази є недопустимими через порушення, передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Отже, суддя визнає, що огляд, проведений з метою виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння є недійсним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд тлумачить на його користь та за наведених вище обставин, визнає, що у даній справі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Катеринопільський районний суд Черкаської області.

Суддя: Баранов О.І.