Справа № 212/9714/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2022 року м. Кривий Ріг
Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Колочко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.
07 лютого 2022 року в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, суду пояснив, що 22.10.2021 о 03.09 годині він не керував транспортним засобом, за кермом автомобіля був його друг ОСОБА_2 , коли під`їхали працівники патрульної поліції він (Горбунов) сидів на пасажирському сидінні. Зазначив, що він дійсно був у стані алкогольного сп`яніння, однак не керував автомобілем.
07 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зазначив, що працівники поліції не відсторонювали його від керування транспортним засобом, не вилучали посвідчення водія та не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було залучено свідків. Вказав, що в матеріалах справи відсутній акт огляду водія транспортного засобу. Крім того вказав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено раніше ніж медичний висновок. Зазначив, що він не керував транспортним засобом, і в матеріалах справи відсутні належні докази того, що він дійсно керував транспортним засобом, а саме відповідний відеозапис.
В подальшому в судові засідання 01.03.2022, 31.03.2022, 03.05.2022, 27.05.2022 не з`являвся, подавав клопотання про відкладення розгляду справи, які на виконання вимог ст.286 КУпАП були задоволені.
24 червня 2022 року ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення судового засідання.
Вирішуючи питання щодо заявленого ОСОБА_1 клопотання, суд враховує прецедентну практику Європейський суду з прав людини, зокрема в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» де зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи викладене, а також приписи ч.1 ст.268 КУпАП щодо можливості розгляду справи у відсутності особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, і присутність такої особи не є обов`язковою, в розумінні ч.2 ст.268 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .
В судовому засіданні були досліджені матеріали справи, а саме:
протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №125929 від 22.10.2021, складений стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП;
висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений 22 жовтня 2021 року, згідно якого ОСОБА_1 на час огляду 22.10.2021 о 03.50 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння;
Заслухавши в судовому засіданні 07.02.2022 ОСОБА_1 , ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, приходжу до такого висновку.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, згідно з п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність особи за ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Так, із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріалів не вбачається факт того, що останній керував транспортним засобом. Більш того зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відеозаписи не додані до протоколу.
В судовому засіданні 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним 22 жовтня 2021 року о 03.09 годині транспортним засобом.
Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В матеріалах справи відсутня сукупність належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, це дає підстави дійти до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Щодо інших доводів, викладених у клопотанні ОСОБА_1 , суд виходить з того, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 130 ч.1, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Колочко