Справа № 210/1806/22
Провадження № 3/210/913/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" червня 2022 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Літвіненко Н. А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, військова частина НОМЕР_1, 3-тя стрілецька рота, З взвод, 2 відділення, стрілець, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, військова частина НОМЕР_1 ,

за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року у провадження судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № НОМЕР_1 №00001 від 26.06.2022 року у відношенні ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № НОМЕР_1 №00001 від 26.06.2022 року встановлено, що солдат ОСОБА_1 24.06.2022 о 15:00 отримав дозвіл від командира роти (свого безпосереднього начальника) покинути розташування військової частини НОМЕР_1 (АДРЕСА_3, розташування підрозділу де проходить службу солдат ОСОБА_1 : АДРЕСА_4) для вирішення особистих потреб та підготовки до заступання в наряд з умовою повернення до 18:30 24.06.2022, проте о 18:30 24.06.2022 солдат ОСОБА_1 не з`явився до військової частини. На телефонні дзвінки не відповідав, дії командування направлені на з`ясування місцезнаходження солдата ОСОБА_1 не дали результатів. Відповідно до наказу Міністерства оборони України №604 (Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20 грудня 2018 р. за № 1451/32903) 24.06.2022 близько 20:00 про обставини події було здійснено доповідь оперативному черговому в бригаду, а також до територіального органу військової служби правопорядку. Про факт самовільного залишення частини та невихід на зв 'язок надано рапорт на ім 'я командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2022 вх.№132. До військової частин солдат ОСОБА_1 був доставлений 25.06.2022 року о 07 годині 40 хвилин. Про факт повернення у відповідності до наказу Міністерства оборони України №604 було здійснено доповідь по оперативній лінії та до територіального органу військової служби правопорядку.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 , був відсутній на службі без поважних причин та не виконував обов`язки військової служби протягом 13 годин, тобто більше 3-х годин проте менше 10 діб, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вказане вище, солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, був відсутній на службі без поважних причин протягом 13 годин (проте менше 10 діб), а провів їх на власний розсуд. Таким чином, солдат ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю до 10 діб в умовах воєнного часу, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, та положення статті 63 Конституції України правопорушнику роз`яснені, заяв та клопотань від нього не надійшло.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 в судовому засіданні присутнім не був, проте в матеріалах адміністративної справи наявна заява гр.. ОСОБА_1 згідно якої останній свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, не заперечував проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, щиро розкаявся та просив суворо не карати, обрати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ч. 4 ст.172-11КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Диспозицією ч.3 ст. 172-11 КУПАП передбачено самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України», визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

На теперішній час в державі продовжує діяти особливий період.

Винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія НОМЕР_1 №00001 від 26.06.2022; рапортами командира ВЧ НОМЕР_1; поясненнями ОСОБА_1 від 26.06.2022; поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 26.06.2022р., іншими письмовими матеріалами справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином суд вважає, що провина ОСОБА_1 доведена у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст.172-11КУпАП - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

У відповідності до ст.ст. 34,35 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного, обставини, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, майнової шкоди не заподіяно, а також те, що дії винної особи підривають авторитет військовослужбовця, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати, якого встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 33-35, 184, 283-285, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 2465 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Н. А. Літвіненко