Справа № 446/21/22 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 33/811/499/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Лущанця М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

Згідно з постановою, 3 січня 2022 року о 01:10 год. в селі Зубів-Міст, Львівського району, Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку був визначений за допомогою приладу «Драгер» з результатом 1,61 проміле.

Не погоджуючись із рішення судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки судове рішення було постановлене у його відсутності, копія оскаржуваної постанови була отримана його захисником Лущанцем М.В. 8 квітня 2022 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він автомобілем не керував, ним керувала його дівчина ОСОБА_2 . Він за кермо сідати не хотів через те, що вживав алкогольні напої.

Зазначає, що його пояснення підтвердили ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 , однак суддя вказаних осіб не допитав та не взяв до уваги наданих ними пояснень. Крім того, суддею не допитано як свідка працівника поліції ОСОБА_4 .

Вважає, що за таких обставин складений щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може вважатися належним доказом його вини, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримав, додатково зазначивши, що транспортним засобом не керував.

Його захисник Лущанець М.В. просив задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.

Заслухавши позицію учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржуване рішення, проводилося у відсутності ОСОБА_1 , копію постанови його захисник отримав лише 8 квітня 2022 року, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №186718 року (а.с. 3), згідно з яким ОСОБА_1 3 січня 2022 року о 01:10 год. в селі Зубів-Міст, Львівського району, Львівської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується оглядом за допомогою приладу «Драгер», результат 1,61%, тест №861.

ОСОБА_1 відмовився підписати складений щодо нього протокол та надати письмові пояснення з приводу події. Даний факт зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення, що узгоджується з вимогами п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З наявного у матеріалах справи рапорту інспектора СРПП відділення поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 вбачається, що під час патрулювання у складі екіпажу патрульної поліції разом з сержантом поліції ОСОБА_5 в м. Кам`янка-Бузька на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що в с. Зубів Міст Львівського району автомобіль марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , рухається із порушенням ПДР, можливо водій перебуває у нетверезому стані. Даний транспортний засіб було зупинено, при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), даному водієві було запропоновано пройти тестування на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Був здійснений продув на пристрої «Драгер», проба позитивна - 1,61%, в подальшому щодо ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ДПР 18 №186718 від 3 січня 2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6820», прилад ARLJ-0188, тест №861 (а.с. 5) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 1,61 ‰, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук.

Крім того, з запису з камер спостереження патрульних вбачається, що ОСОБА_1 здійснює рух автомобілем марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , та паркується на обочині дороги. В ході встановлення його особи та після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, останній спочатку зазначає, що він не керував автомобілем, ним керувала його дівчина. На слова поліцейського, що у дівчини відсутні права на керування транспортним засобом, ОСОБА_1 каже, що його та його дівчину били, а тому вони були змушені швидко втікати.

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що керування автомобілем здійснював не він, а його дівчина ОСОБА_2 . Окрім того, дівчина, що перебувала поруч з ОСОБА_1 на місці події, не зазначала про те, що вона керувала транспортним засобом.

Стосовно тверджень апелянта про те, що судом не було допитано у статусі свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівника поліції ОСОБА_4, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

У розумінні ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

З наведеного слідує, що пояснення свідків є лише одним з джерел доказів, на підставі яких уповноважений органом (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких зазначено, що саме вона керувала автомобілем «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 тільки від`їхав з дороги на прохання працівника поліції, апеляційний суд дійшов до висновку, що такі суперечать іншим матеріалам справи, зокрема, відеозапису з камер спостереження патрульних. Вказані пояснення апеляційний суд оцінює критично ще й тому, що безпосередньо на місці події ОСОБА_2 не зазначала, що вона керувала автомобілем.

Стосовно письмових пояснень ОСОБА_3 , то така не була очевидцем події, її пояснення з приводу того, що за кермо автомобіля ОСОБА_1 сіла її неповнолітня дочка ОСОБА_2 , жодними іншими доказами не підтверджені, а тому такі не заслуговують на увагу.

На переконання апеляційного суду, відсутня необхідність допиту у статусі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді, оскільки стороною захисту надано їхні письмові пояснення, що також є джерелом доказів у розумінні ст. 251 КУпАП.

Що стосується допиту працівника поліції ОСОБА_4 , то суд апеляційної інстанції не вбачає необхідності в такому, адже у матеріалах справи наявний рапорт ОСОБА_4 , у якому викладені обставини події, що мають значення для правильного вирішення справи. Викладені у рапорті відомості підтверджуються також відеозаписом з камери спостереження патрульних.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що оцінка доказів, в тому числі й пояснень свідка, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП здійснюється суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, при цьому керуючись законом і правосвідомістю. За наведеного, пояснення окремих свідків, які суперечать іншим матеріалам справи або не узгоджуються з ними, до уваги судом не беруться. З огляду на те, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суперечать іншим матеріалам справи, такі правомірно не взяті до уваги суддею суду першої інстанції.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову у судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.