Провадження № 33/801/475/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 337164, складеного 13 травня 2022 року о 16 год 10 хв, - водій ОСОБА_1 13 травня 2022 року о 15 год 45 хв у м. Вінниці по вул. 600-річчя 17, водій транспортного засобу КІА К7 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду; внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 12.1., п. 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , пославшись порушення норм процесуального права судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати, і надіслати справу на новий розгляд.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, оскільки повістка про виклик в суд на 30 травня 2022 року надійшла на поштове відділення лише 02 червня 2022 року, тобто після проведеного судового засідання. Із протоколом про адміністративне правопорушення він не погоджується, своєї провини не визнає та готовий захищати свої права у судовому порядку. Вказує, що згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вважає, що справа про адміністративне правопорушення розглянута передчасно та було порушено його право на захист і права передбачені статтею 268 КУпАП.

В судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, однак в апеляційній скарзі просив розглядати справу за його відсутності у зв`язку з перебуванням у іншій адміністративно-територіальній одиниці, та інформувати його про розгляд справи шляхом надсилання кореспонденції на електронну пошту та засобами мобільного зв`язку. Проте, 27 червня 2022 року ОСОБА_1 подав особисто до суду клопотання про відкладення розгляду справи (вхідний № 4777 від 27 червня 2022 року), у якому просив відкласти розгляд справи або оголосити в судовому засіданні перерву, оскільки у період часу з 27 червня 2022 року по 03 липня 2022 року він перебуватиме у службовому відрядженні у м. Краматорську Донецької області, що унеможливлює бути присутнім у судовому засіданні 29 червня 2022 року.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду (частина 4). Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання (частина 5). Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (частина 6).

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився і до клопотання про відкладення розгляду справи не надав відповідних доказів на підтвердження поважності причини своєї неявки у судове засідання, тому суд позбавлений можливості визнати його неявку із поважних причин з тим, щоб згідно вимог частини 6 статті 294 КУпАП відкласти розгляд справи.

За таких обставин неявка ОСОБА_1 у судове засідання, належним чином повідомленого про розгляд справи та за відсутності доказів поважності неявки, на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог зазначених статей 245, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що 13 травня 2022 о 15:45 год. у м. Вінниці по вул. 600-річчя 17, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом KIA K7, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 337164 від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1. і 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з пунктом 13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд першої інстанції, за наслідками розгляду справи, встановив, що ОСОБА_3 своїми діями порушив вимоги п. 12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №337164 від 13 травня 2022 року (а. с. 1), схемою місця ДТП від 13 травня 2022 року (а. с. 4), письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 13 травня 2022 року(а. с. 2-3). Тому виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, стосовно неналежного повідомлення знаходять відображення в матеріалах справи, адже про це свідчить відстеження з сайту Укрпошти (а. с. 9).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів. Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, є право на захист/юридичну допомогу, закріплене в підпункті «с» пункту 3. Воно становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, за необхідності користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно, до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

ОСОБА_3 , подаючи апеляційну скаргу, просив провести розгляд без його участі у зв`язку з перебуванням у іншій адміністративно-територіальній одиниці, та інформувати його про розгляд справи шляхом надсилання кореспонденції на електронну пошту та засобами телефонного зв`язку. При цьому до апеляційної скарги він не додав жодних клопотань, доказів, які він хотів би подати, але не мав змоги їх подати до суду першої інстанції у зв`язку з неналежним його повідомленням про розгляд справи судом.

Також в матеріалах справи відсутні відомості про залучення захисника, а саме ордер чи витяг з договору про надання правничої допомоги, тому фактично ОСОБА_3 не виявив бажання скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у тому числі і правом на захист в суді апеляційної інстанції, так і в суді першої інстанції.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати та надіслати вказану справу на новий розгляд, посилаючись на ст. 293, 294 КУпАП.

Порядок перегляду постанови судді у справах про адміністративні правопорушення в апеляційному порядку визначається статтею 294 КУпАП.

Згідно із частиною 8 цієї статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд позбавлений можливості надіслати дану справу на новий розгляд, оскільки статтею 294 КУпАП не передбачені такі повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову судді у справах про адміністративне правопорушення. Посилання в апеляційній скарзі на статтю 293 КУпАП не є доцільним, оскільки вона не стосується апеляційного перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, а визначає порядок розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, ухвалену органом (посадовою особою), а не судом.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська