Справа № 159/1373/22
Провадження № 3/159/994/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає по АДРЕСА_2 , не працевлаштованого,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

15 квітня 2022 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №104464 від 12.04.2022 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, 11 квітня 2022 року о 23:20 годині в місті Ковель по вулиці Грушевського, 104 керувавТЗ «Mercedes-Benz ML63», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - ТЗ) (належний ОСОБА_2 ), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікарні за адресою: вулиця О. Пчілки, 4, місто Ковель.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адмінправопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу не визнав. Вказав, що 11.04.2022 з 20 до 23 год, перебуваючи за місцем свого проживання у компанії сусіда, вживав алкогольні напої. Близько 23 год виникла необхідність поїхати в магазин. Транспортним засобом при цьому керувала ОСОБА_3 (співмешканка ОСОБА_1 ). З огляду на те, що ОСОБА_3 з недавнього часу проживає у місті Ковелі, заблукала у місті. В машині між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виник конфлікт; остання вийшла з машини; ОСОБА_1 на пасажирському сидінні в салоні ТЗ заснув.

Пізніше ОСОБА_1 розбудили поліцейські.

Працівники поліції запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці як водію ТЗ. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовився, з результатами позитивного тесту на стан сп`яніння був не згідний, після того йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, на що він погодився. Його відвезли в Ковельський МТМО для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він в лікарні не заперечував, що вживав алкоголь, але пояснював, що за кермом ТЗ перебував. Зазначив, що після повернення додому з лікарні його автомобіля на місці, де він його залишив вже не було, про його місцезнаходження йому нічого не відомо.

Представник ОСОБА_1 адвокат Клімук В.С. звернувся із клопотанням про закриття провадження у справі про притягнення до адмінвідповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу у зв`язку із відсутністю складу правопорушення за вказаною нормою. Зазначив, що адміністративні матеріали не містять доказів про порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» ПДР, оскільки останній не був зупинений працівниками поліції, автомобіль не знаходився у русі, взагалі двигун був вимкнутий, а отже не керував транспортним засобом у дату, час та місці вчинення правопорушення, зазначених у протоколі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 ,його захисника Клімука В.С., свідка ОСОБА_3 , дослідивши наявні письмові докази, відеозаписи, дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог статті 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 252 Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення їх в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Відповідальність за статті 130 Кодексу несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею130 Кодексу є наявність одночасно двох умов: перебування особи в стані сп`яніння та керування нею в такому стані транспортним засобом.

Відповідно до частини першої статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно з поясненнями ОСОБА_1 не визнаються. Останній категорично заперечив факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння поліцейський надав результат тестування на стан алкогольного до протоколу від 11.04.2022 (результат тесту 1,65 проміле), акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок №157 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2022, відеозапис з боді-камери поліцейських.

Зазначені докази підтверджують лише факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Останній дану обставину не заперечує.

Проте, суду не надано доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Одним із видів об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, який поставлений у провину ОСОБА_1 , є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що саме вказана особа керувала транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

На підставі відеозапису судом встановлено, що автомобіль стояв на узбіччі без руху, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано. Відео містить лише процедуру проходження останнім освідування на стан сп`яніння; також працівники поліції запропонували пройти йому освідування в медичному закладі. Відео проходження процедури огляду в медичному закладі суду не надане.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (приведена до присяги) пояснила, що увечері 11.04.2022, близько 23:00 год.,на прохання ОСОБА_1 поїхала разом з ним (керувала ТЗ) в магазин у місто Ковель. Допустила, що могла порушити правила дорожнього руху, оскільки заблукала у місті. Категорично заперечила факт керування ТЗ о 23:20 год 11.04.2022 ОСОБА_1 .

Під час прямування у магазин між нею і ОСОБА_1 виник конфлікт; вона припаркувала на узбіччі машину, вийшла і попутним траспортом доїхала додому. ОСОБА_1 залишився в салоні ТЗ на пасажирському сидінні.

Таким чином, показаннями свідка та відеозаписом повністю спростовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 11.04.2022 о 23:20 годині по вул. Грушевського, 104 міста Ковель Волинської області.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка, які узгоджуються з пояснення особи щодо якої складений протокол.

Пояснення ОСОБА_1 щодо перебігу подій не спростовані, доказів на спростування позиції останнього суду не надано.

Згідно з п. 1 статті 247 Кодексу обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 01.11.1996 за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись статтями 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/1373/22 (провадження № 3/159/994/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Ю. Ф. Волкова