Номер провадження: 33/813/21/22
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

адвокатів: Тарановського Д.С., Михайленко М.М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича на постанову Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. Також стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови суду, водій ОСОБА_1 , який раніше, 20.11.2020, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, висновків для себе не зробив та повторно протягом року, 12.11.2021 о 14:30, керуючи транспортним засобом Богдан А-042, державний знак НОМЕР_1 , який використовуєтьсядля перевезення пасажирів по маршруту 175 в режимі регулярних перевезень, рухався по вул.Дача Ковалевського в м.Одесі напроти буд.121/2, в порушення п.п.31.4.5.а Правил дорожнього руху (далі - ПДР) з залишковою висотою протектора лівої задньої шини менше 2,0 мм, а саме 0,041мм, що вимірювалося пристроєм King Tony 9ВМ811.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 15.12.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Тарановський Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову, якою передати матеріали справи про адміністративне правопорушення ГО «Вартові Законності». Пояснює, що робота водієм ОСОБА_1 на маршрутному таксі є єдиним джерелом заробітку і застосування до нього такого виду стягнення, як позбавлення права керування строком на 3 місяці, позбавляє його будь-якого доходу, крім того, наголошує, що на його утриманні перебуває його неповнолітня дочка.

Так, у судове засідання 18.01.2022 року з`явились правопорушник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тарановський Д.С., які дали пояснення по справі і просили апеляційну скаргу задовольнити, потім у справі була оголошена перерва до 08.02.2022 року, до 11.40 год.

У судове засідання 08.02.2022 року з`явились правопорушник ОСОБА_1 та його інший захисник адвокат Михайленко М.М., які просили апеляційну скаргу задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При винесені оскаржуваної постанови суд першої інстанції вірно вказав, що ОСОБА_1 допустив порушення п.п.31.4.5 ПДР, а саме повторно протягом року керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Факт повторного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення протягом року підтверджується довідкою, складеною старшим інспектором Гогулінським В. (а.с.2), про наявність постанови ДПР18 №975080 від 20.11.2020 року.

Так суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №1908558 від 12.11.2021 року; актом обстеження технічного стану транспортного засобу та його осадження; поясненнями ОСОБА_1 ; копією постанови, диском з відеозаписом обставин справи.

Відповідно до визначених ПДР термінів, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено у п.2.3а ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.3 б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Таким чином, за вимогами чинного законодавства водій повинен уникати керування транспортними засобами, не маючи достовірної інформації про відповідність їх технічного стану та обладнання вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, тобто і тих, які не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю)

Крім того, у судовому засіданні у суді першої інстанції, правопорушник сам визнав свою провину, та повідомив, що був обізнаний про те, що одне з шести коліс автобусу, яким він керував, не відповідає технічним вимогам.

Тобто суд вірно визначив міру відповідальності правопорушника, оскільки ОСОБА_1 знав про невідповідність транспортного засобу технічним вимогам, однак в порушення ПДР продовжив його експлуатацію, піддаючи небезпеці пасажирів.

При цьому, вирішуючи питання про передачу справи до громадської організації «Вартові Законності» по ст.21 КУпАП, про що було заявлено клопотання адвокатом Тарановським Д.С., апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку підстави для передачі справи до громадської організації по даній нормі адміністративного права відсутні, так як відповідно до матеріалів справи правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП не може бути передано до громадської організації. Крім того, апеляційним судом враховано, що дії правопорушника ОСОБА_1 ставили під небезпеку пасажирів, а також враховано те, що вищевказане правопорушення вчинено ним повторно протягом року.

Також безпідставними є доводи правопорушника ОСОБА_1 та його адвокатів про те, що він керував не своїм транспортним засобом, а тому не міг своєчасно прийняти заходи щодо усунення правопорушення, так як згідно довідки директора ТОВ «Віраж» (а.с.61) він працює в даному підприємстві водієм автотранспортних засобів і за ним не закріплено жодного транспортного засобу. З цих підстав, апеляційний суд вважає, що, перед виїздом на маршрут № 175 для перевезення пасажирів в режимі регулярних перевезень, він повинен був знати, що залишкова висота протектора лівої задньої шини менше 2,0 мм, чим ним повторно вчиняється порушення п.п.31.4.5.а ПДР.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про права людини і основоположні свободи» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тарановського Дмитра Сергійович залишити без задоволення.

ПостановуКиївського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 14.02.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда