Провадження № 33/824/706/2022 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Бойка Максима Геннадійовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року, якою відносно:

ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 1224 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 02.01.2021, приблизно о 21 год. 40 хв., рухаючись вулицею Щусєва у м. Києві, поблизу будинку № 14, керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання в іншу смугу руху не надав перевагу у русі автомобілю «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у смузі, на яку водій ОСОБА_2 мав намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження вказаних транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність заст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 1224 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Бойко М.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року. Скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст.1224 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягненнята прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.1224 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Бойко М.Г. зазначає, що потерпілий ОСОБА_1 11.06.2021 на адресу суду направив клопотання про видачу копії постанови, однак судом першої інстанції копія постанови направлена на електронну адресу лише 28.12.2021, що підтверджується відповідною роздруківкою.

Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання та подану апеляційну скаргу та просив їх задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена суддею Шевченківського районного суду міста Києва 02 червня 2021 року, однак, як вбачається із пояснень потерпілого ОСОБА_1 суддею лише було оголошено резолютивну частину постанови і зазначено на момент розгляду даного адміністративного провадження закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП. Повний текс постанови потерпілий отримав лише 28.12.2021 р, і ознайомившись зі змістом зрозумів, що питання наявності або відсутності вини ОСОБА_3 не вирішено, що позбавляє потерпілого вирішити питання щодо відшкодування збитків, завданих його автомобілю.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Разом з тим, матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

На підставі наведеного, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, у тому числі на апеляційне оскарження прийнятого рішення судом першої інстанції, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то з цього приводу апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був повідомлений належним чином про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, про що в матеріалах справи міститься відповідні телефонограми, отримане ним особисто , та від останнього жодних заяв про відкладення судового розгляду не надходило.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження ,та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 (ч.2) КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

А тому слід вважати, що в даному випадку порушення прав ОСОБА_2 , передбачених ч.1 ст.268 КУпАП та п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини не буде.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно по п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.(пункт 10.3 ПДР України).

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п.2.10 ПДР України разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідальність за ст.122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

,,,,,,,,,

Так, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 02.01.2021, приблизно о 21 год. 40 хв., рухаючись вулицею Щусєва у м. Києві, поблизу будинку № 14, керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання в іншу смугу руху не надав перевагу у русі автомобілю «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у смузі, на яку водій ОСОБА_2 мав намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження вказаних транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність заст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 на порушення вимог п.2.10 ПДР України 02.01.2021 залишив місце ДТП, за що передбачена адміністративна відповідальність ст..122-4 КУпАП.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок проте, що на день розгляду справи в суді, сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково не вказав в резолютивній частині своєї постанови результат розгляду даного адміністративного провадження, а саме те, що ОСОБА_2 необхідно було визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..ст.124, 122-4 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення від 07.04.2021 року, які були складені відносно ОСОБА_2 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 1, 2), схемою місця ДТП якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів (а.с. 6), рапортом інспектора УПП в м. Києві (а.с. 8) а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 7), свідка ОСОБА_4 (а.с.15), свідка ОСОБА_5 (а.с.19), іншими письмовими доказами.

Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, відповідають вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складів правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди), що прямо закладено в диспозиції даних статей, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Бойка М.Г., а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Бойка Максима Геннадійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року - задовольнити.

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_1 - адвокату Бойку Максиму Геннадійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Бойка Максима Геннадійовича - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124 , 122-4 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко