Провадження № 33/801/638/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі ОСОБА_1 його захисника адвоката Вдовиченка Валерія Івановича, розглянув апеляційну скаргу адвоката на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 412948 від 20 червня 2022 року, цього ж дня о 04:35 год. в м. Вінниця, Немирівське Шосе 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT TRAFIC н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов. Порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 31.3 Б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.121 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 (п`ять) діб. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 412948 від 20 червня 2022 року, довідкою відповідно до якої ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП за вчинення 19 липня 2021 року аналогічного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Вдовиченко В.І. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що потягли за собою невірне застосування норм матеріального права, просив її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247, п.3 ст.284 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку адвоката суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, а саме наявності в діях останнього передбаченої законом повторності, оскільки на момент коли він 19 липня 2021 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП автомобіль RENAULT TRAFIC на праві власності йому не належав, що виключає повторність при кваліфікації його дій за вчинення 20 червня 2022 року аналогічного правопорушення.

На думку апелянта протокол про адміністративне правопорушення складений без присутності свідків, без застосування відеофіксації, без роз`яснення процесуальних прав правопорушнику, без оголошення змісту протоколу, та без надання його копії правопорушнику, що є грубим порушенням вимог ст. 251, 256, 268 КУпАП.

Крім того, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту судом не враховано його особу та характер його діяльності.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Вдовиченка В.І., які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не дотримані.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП є ряд суперечностей на які вказує захисник останнього адвокат Вдовиченко В.І. в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяну матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП, крім іншого, настає за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, а згідно п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). При цьому необхідно зауважити, що диспозиція ст. 121 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортним засобом, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Таким чином, законодавцем наголошено на тому, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних вище дій (п. 31.3 «б» ПДР і ч. 4 ст. 121 КУпАП), обов`язковою та необхідною умовою є встановлення порушення ОСОБА_1 конкретних вимог стандартів, правил і нормативів при експлуатації транспортним засобом, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При цьому відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Разом з тим, ні працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ні суддею суду першої інстанції при ухваленні постанови не вказані нормативно-правовий чи підзаконний нормативно-правовий акт, який встановлює певні стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, вимоги якого порушив водій ОСОБА_1 при експлуатації транспортного засобу. При цьому посилання працівником поліції та суддею лише на п. 31.3 «б» ПДР не відображає в повному обсязі об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, так як указаний пункт правил дорожнього руху також не встановлює будь-які стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, вимоги якого порушив водій ОСОБА_1 при експлуатації транспортного засобу, і ця норма також є бланкетною.

ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Необхідно зауважити, що порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оцінюючи вказаний доказ з огляду на вимоги ст. 252 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 412948 від 20 червня 2022 року складений без дотримання вимог закону, а саме без посилання на конкретний нормативно-правовий чи підзаконний нормативно-правовий акт, який встановлює певні стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, вимоги якого порушив водій ОСОБА_1 при експлуатації транспортного засобу.

Вказані вище обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки.

З огляду на викладене, прийнявши до уваги у ході розгляду матеріалів даної справи вказані неналежні докази, суд першої інстанції допустив процесуальні порушення, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Таким чином, апеляційний суд скасовуючи постанову суду першої інстанції вважає за необхідне прийняти нову постанову, за наслідками перегляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, при цьому врахувавши наступне.

Строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом положень частини 2 даної статті вбачається, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 412948 від 20 червня 2022 року, події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП мали місце 20 червня 2022 року, тобто на день розгляду апеляційної скарги його адвоката Вдовиченка В.І. Вінницьким апеляційним судом на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2022 року, закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості встановити об`єктивну істину у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вдовиченка Валерія Івановича задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий