Справа № 761/1037/22
Провадження № 3/761/1313/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Романишена Інна Павлівна розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 218671, 12 грудня 2021 року, о 05 год. 30 хв. по вул. Д.Щербаківського, 52 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за таке порушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 12 грудня 2021 року після відвідування розважального закладу у нього стався кофлікт з чоловіком, який завдав йому травму обличчя та розбив мобільний телефон, у зв`язку з чим, для надання йому медичної допомоги було викликано швидку медичну допомогу (на підтвердження чого надав карту виїзду № Е1-1А1 від 12.12.2021), а також поліцію. Зазначив, що через кровотечу та погане самопочуття транспортним засобом не керував та не збирався керувати, місця події не залишав, очікувавши на медичну допомогу та приїзд поліції.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, статтею 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі - постанови) відповідно до якої, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані сп`яніння.

При цьому суд враховує, що керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 постанови роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування; для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, навіть знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 218671 від 12.12.2021 року вбачається, що 12 грудня 2021 року, о 05 год. 30 хв. по вул. Д.Щербаківського, 52 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

При цьому, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем марки «RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, з відеозапису з нагрудних камер інспектора поліції в судовому засіданні не виявилось за можливе встановити, що автомобіль марки ««RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух або водій ОСОБА_1 виходив до працівників патрульної поліції з місця водія, чи знаходився за кермом зазначеного автомобіля.

Більш того, з вказаного відеозапису, вбачається, що транспортний засіб припаркований на паркувальному місці, габаритні вогні вимкнені, двигун автомобіля не працює, машина закрита. В той же час, ОСОБА_1 не перебуває в автомобілі, а знаходиться на відстані від нього, на обличчі дійсно видно кровотечу, яку він намагається зупинити.

Отже, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності, як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом не встановлено, а тому обставини, вказані в протоколі викликають у суду сумнів у їх достовірності.

Також, судом досліджено карту виїзду швидкої медичної допомоги № Е1-1А1 від 12.12.2021 року, з якої вбачається, що до ОСОБА_1 дійсно було викликано швидку медичну допомогу, час прибуття на місце - 05:17, у зв`язку з поверхневою травмою голови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП: провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, досліджені матеріали справи не дають підстав дійти висновку про те, що ОСОБА_1 були порушені вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та враховуючи сукупність досліджених доказів, керуючись, у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суддя приходить до висновку про необхідність закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА