П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.06.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

18.12.2021 року о 13 год. 49 хв. у м. Львові по вул. Наукова, 2Д водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судові засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не прибув. Водночас захист його прав та інтересів у суді здійснював адвокат Павелчак Я.О., який наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заперечив. При цьому, захисник зазначив, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 здійснена без належної правової підстави, особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності, не забезпечено право на захист, адже не було залучено адвоката для захисту прав цієї особи, а також, порушено процедуру направлення водія на огляд для виявлення стану сп`яніння, оскільки скерування водія для проходження такого огляду працівниками поліції не оформлялося. У зв`язку з наведеним захисник вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні, тому просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 14.03.2022 року подавав на адресу суду клопотання про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків працівників поліції, якими оформлялися адміністративні матеріали, а також осіб, які зазначені свідками в протоколі про адміністративне правопорушення, та додатково ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Під час розгляду справи, після дослідження відеоматеріалів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні 06.06.2022 року адвокат Павелчак Я.О. заявив про недоцільність допиту свідків, оскільки усі фактичні обставини справи можуть бути встановлені з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано дії всіх учасників провадження та присутніх на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення, тому просив залишити відповідне клопотання про виклик і допит свідків без розгляду. У зв`язку з цим суд задовольнив клопотання захисника та постановив залишити клопотання ОСОБА_1 від 14.03.2022 року щодо допиту свідків без розгляду.

Заслухавши пояснення адвоката Павелчака Я.О., дослідивши матеріали справи, зокрема, оглянувши в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер працівників УПП у Львівській області та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що дії водія ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання винуватості особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААБ № 054946 від 18.12.2021 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників УПП, яким підтверджуються час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 18.12.2021 року, згідно з яким для проходження відповідного огляду скеровується ОСОБА_1 , в якого поліцейським виявлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці; письмовими поясненнями від 18.12.2021 року свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які засвідчили факт відмови у їхній присутності водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в лікаря-нарколога, - які в своїй сукупності вказують на те, що водій ОСОБА_1 18.12.2021 року у м. Львові по вул. Наукова, 2Д дійсно відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, суд враховує, що відповідно до диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову водія пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, проходження такого огляду на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом. Наведене кореспондується з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Відповідно до п.2 р.І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі по тексту Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом п.4 р.І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п.12 р.ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, за наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного сп`яніння відповідно до ознак, які визначені в Інструкції, огляд такого водія здійснюється в медичному закладі. На місці зупинки транспортного засобу такий огляд працівником поліції не проводиться. Останнім лише констатуються ознаки, які є підставою для скерування водія до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. При цьому, визначення ознак стану сп`яніння у водія здійснюється шляхом спостереження таких поліцейським, законодавство не містить вимог щодо застосування для цього певних технічних засобів чи особливих методик.

У даному випадку з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що останні вказали водію ОСОБА_1 на наявність в нього відповідних ознак стану наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим ОСОБА_1 на виконання вимог ст.266 КУпАП та п.12 р.ІІ Інструкції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відповідна пропозиція неодноразово оголошувалась ОСОБА_1 з роз`ясненням наслідків відмови від проходження такого огляду. Незважаючи на це, водій ОСОБА_1 висловив заперечення щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі і від такого огляду категорично відмовився в присутності двох свідків, з урахуванням чого в направленні на проходження огляду було внесено відомості про те, що водій відмовився від огляду.

Суд не бере до уваги застереження захисника про те, що скерування водія ОСОБА_1 до медичної установи відсутнє, оскільки матеріали справи містять письмове направлення останнього на огляд з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.4), а тому, заперечення цього факту захисником є безпідставним.

Також суд не погоджується з твердженням сторони захисту про те, що зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 відбулась без належної правової підстави. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, останніми водію ОСОБА_1 було роз`яснено, що зупинка автомобіля здійснена у зв`язку з підозрою у вчиненні водієм адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а також якщо є інформація про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. У даному випадку за наслідками зупинки транспортного засобу на водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та останнього постановою серії БАБ №555381 від 18.12.2021 року (а.с.7) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за відмову пред`явити на законну вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За наведених обставин причетність водія ОСОБА_1 до вчинення адміністративних правопорушень підтвердилася, а тому, підстава зупинки керованого ним транспортного засобу була легітимна, відповідала вимогам ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" і здійснювалася в межах наданих працівникам поліції повноважень відповідно до чинного законодавства України.

В контексті викладеного суд критично оцінює доводи захисту про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була законною і ґрунтувалась на безпідставності зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Як зазначено вище, підстава зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції відповідала вимогам чинного законодавства. При цьому, суд наголошує, що законодавство не надає водію право обумовлювати проходження огляду на стан сп`яніння за наявності передбачених для цього підстав певними умовами, застереженнями, зокрема щодо підстав зупинки транспортного засобу. Водій має вибір між двома варіантами поведінки: він або проходить такий огляд на вимогу поліцейського, або відмовляється від огляду, що становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В даному випадку ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що стало достатньою підставою для оформлення працівниками поліції щодо водія ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Немає також підстав вважати обгрунтованими доводи сторони захисту про те, що працівники поліції порушили право ОСОБА_1 на захист, не забезпечивши йому участь адвоката. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зазначити, що матеріалами відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується той факт, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу заявив про своє бажання скористатися правовою допомогою адвоката, якого, як він сам зазначив, він викликав на місце події. Працівники поліції після зробленої ОСОБА_1 заяви очікували на прибуття запрошеного водієм захисника. В подальшому, як свідчать оглянуті відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на місце події прибула особа, яка відмовилася представлятися працівникам поліції, надавати документи про наявність повноважень на здійснення захисту, іменувала себе правозахисником та вчиняла дії, які згодом стали підставою для затримання цієї особи. Суд наголошує, що ризики діяльності захисника, який запрошений особою для здійснення її захисту, несе сама ця особа, оскільки в неї із захисником існують довірчі стосунки. Інших захисників Сімунс С.В. не залучав, про таке бажання працівникам поліції не заявляв. За наведених обставин підстав самостійно залучати адвоката для захисту прав та інтересів водія, як на цьому наполягає адвокат Павелчак Я.О., у працівників поліції не було, адже згідно з положеннями ст.261 КУпАП обов`язкове залучення працівниками поліції захисника через центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснюється виключно у випадку адміністративного затримання особи, однак, у даному разі водій ОСОБА_1 не затримувався, відповідно, обов`язку залучати захисника за призначенням у працівників поліції не виникло. З огляду на викладене, порушень права ОСОБА_1 на захист не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Оцінюючи вищевказані документи, відеоматеріали і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу правопорушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.