Справа № 539/3683/21 Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О.
Провадження № 33/4823/110/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною по Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн..

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 03 серпня 2021 року, о 16 годині 37 хвилин, в м. Прилуки по вул. Пирятинській, керував автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп?яніння (звужені зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних засобів відмовився на відеофіксацію на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 05 серпня 2021 року, о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 в м. Прилуки по вул. Котляревського, керував автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп?яніння (почервоніння обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних засобів відмовився на відео фіксацію на бодікамеру, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року, скасувати її та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на відсутність у справі доказів щодо факту зупинки транспортного засобу під його керуванням, щодо факту керування ним автомобілем, на відсутність повної відеофіксації події з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту завершення складання адміністративних матеріалів. На думку апелянта, відеозапис є недопустимим доказом по справі, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.08.2021 року не зазначено технічного засобу, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація. На переконання сторони захисту, ОСОБА_1 на відеозаписі мав охайний зовнішній вигляд, комунікабельно спілкувався та не виявляв ознак порушення координації рухів. Вказує на відсутність у матеріалах справи направлення водія для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, на відсутність даних щодо відсторонення водія від керування транспортних засобів. Звертає увагу, що 06.08.2021 року він самостійно пройшов обстеження у Комунальному підприємстві Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради та під час досліджень його біологічного середовища ознак наркотичного сп`яніння виявлено не було. Зазначає, що постанову суду отримав поштою лише 27.01.2022 року, в судовому розгляді справи участи не брав, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, для участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції в судове засідання не з`явився, при цьому не повідомив причини своєї неявки.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу про адміністративне правопорушення за відсутністю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на вказані доводи в апеляційній скарзі щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також з причини того, що ОСОБА_1 не був присутнім в засіданні суду першої інстанції при оголошенні судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на його звернення до суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 473670 від 03 серпня 2021 року, який був особисто підписаний ОСОБА_1 (а.с. 2), та серії ДПР18 № 474819 від 05 серпня 2021 року (а.с. 7), відеозаписом події (а.с. 17).

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 473670 від 03.08.2021 року, 03 серпня 2021 року, о 16 годині 37 хвилин, ОСОБА_1 в м. Прилуки по вул. Пирятинській, керував автомобілем Mercedes-Benz, рєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп?яніння(звужені зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на відеофіксацію на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 2).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 погодився з протоколом та власноруч його підписав.

05 серпня 2021 року, о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 в м. Прилуки по вул. Котляревського, керував автомобілем Mercedes-Benz, рєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп?яніння (почервоніння обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних засобів у лікаря-нарколога відмовився на відеофіксацію на бодікамеру, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.(а.с. 10).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 власноруч його підписав та від дачі пояснень відмовився.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п.п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров/я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу цією Інструкцією не передбачене. Таким чином, вимоги поліцейських до ОСОБА_1 пройти медичний огляд саме в медичному закладі, були правомірними і ґрунтувались на законі.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Що стосується тверджень апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, то такі є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що поліцейськими був зупинений автомобіль відповідно до вимог п. 3 ст. 35 Закону України Про національну поліцію. Видно, як з пасажирського сидіння автомобіля вийшов ОСОБА_1 , при спілкуванні з поліцейськими останні пропонували повторно пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що він відмовився та додав, що попереднє наркотичне сп`яніння ще не вийшло з крові, тому буде проходити освідування у своєму місті. При цьому поліцейським було попереджено, що стосовно нього буде складено ще один протокол про адміністративне правопорушення про його відмову від проходження освідування у лікаря-нарколога, роз`яснено права та обов`язки та повідомлено про місце розгляду справи, а також зауважено про заборону керувати транспортним засобом та рекомендовано знайти тверезого водія. Даний доказ апеляційний суд вважає беззаперечним, який свідчить про відмову ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що він не керував даним транспортним засобом, є безпідставними та голослівними і спростовуються даними протоколу, адже в ньому прямо вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz, рєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказівка апелянта на відсутність доказів по справі щодо його керування автомобілем є також безпідставною, адже такі факти в повному обсязі спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського, доданого до матеріалів справи, і дану відеофіксацію вважати неналежним доказом по справі чи ставити під сумнів фактичні обставини, на що посилається апелянт, у апеляційного суду об`єктивні дані відсутні.

Вказівка на відсутність у матеріалах справи направлення водія для проведення огляду в закладі охорони здоров`я є також безпідставною, оскільки не спростовує його доведеності вини та не є підставою для скасування постанови суду.

Посилання на те, що інспекторами поліції не було відсторонено його від керування, є безпідставними, оскільки, як видно з відеозапису, поліцейським було зауважено щодо заборони керування транспортним засобом та рекомендовано знайти тверезого водія, водночас, не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, та не є свідченням того, що водій не перебував в стані алкогольного сп`яніння за кермом транспортного засобу.

Вказівка апелянта на порушення поліцейськими безперервності відеофіксації, у зв`язку з чим відеозапис неможливо вважати допустимим доказом, є непереконливими, оскільки відеозапис проводився на місці вчинення правопорушення і на ньому зафіксовано розвиток подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, а безперервність відеозапису залежить від особливостей конкретного пристрою фіксації. Між тим, в апеляційній скарзі не вказано, які обставини, що істотно можуть вплинути на висновки по суті правопорушення, поліцейським не були зафіксовані під час використання відеофіксації.

Доводи про те, що 06.08.2021 року він самостійно пройшов обстеження у Комунальному підприємстві Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради та під час досліджень його біологічного середовища ознак наркотичного сп`яніння виявлено не було не є слушними, оскільки його медичний огляд проведено через три доби - за пропуском встановленого терміну проведення огляду, який здійснюється на протязі двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення у відповідності до вимог ч.ч. 4,5 ст. 266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко