Справа № 464/7331/21 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/1669/21 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Білика П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнанний виним у тому, що він 20 вересня 2021 року о 08.50 год, на вул. Полуботка, 11/147 у м. Львові, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, здійснюючи рух заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen LT 46», номерний знак НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав технічні пошкодження з матеріальними збитками. Окрім цього, ОСОБА_1 будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив про це підрозділ поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3(б), 2.10(а,д), 10.9 Правил дорожнього руху.

На постанову судді Сало А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення, змінивши таке на штраф у розмірі 3400 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що вину він визнав; має на утриманні двоє малолітніх дітей; до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; сприяв встановленню обставин справи; потерпілий претензій до нього не має, оскільки він відшкодував йому завдану шкоду; щиро розкаюється у вчиненому; автомобіль є також джерелом його доходу, а застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є надто суворим.

ОСОБА_1 , захисник Білик П.Б., в суді апеляційної інстанції підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задоволити. ОСОБА_1 пояснив, що здійснюючи рух заднім ходом, почув незрозумілий звук, коли вийшов з автомобіля, то не помітив видимих пошкоджень. Помилкового подумав, що транспортний засіб належить його товаришу, зателефонував до нього, та повідомив про зіткнення. Товариш сказав, що зараз не може прибути, тому він поїхав. Через тиждень до нього зателефонували працівники поліції і виявилось, що транспортний засіб належить іншій особі. Він визнав свою вину, відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду. Зазначає, що на утриманні у нього перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, яка на даний час вагітна, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, автомобіль використовує для додаткового заробітку, а позбавлення права керування транспортними засобами, призведе до скрутного матеріального становища.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Білика П.Б. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та в апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити накладене на нього адміністративне стягнення на штраф.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, суддею першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону в повній мірі враховано не було.

Як вбачається з постанови судді, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкціях ст.ст.122-4, 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, місцевий суд не перевірив та не врахував належним чином даних про особу ОСОБА_1 .

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Вказав, що потерпілий не має до нього жодних претензій, у зв`язку з тим, що він відшкодував йому завдану матеріальну та моральну шкоду.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, суддя першої інстанції, обрала адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим.

Зокрема, суддею першої інстанції в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, внаслідок неповноти судового розгляду, суддя не врахувала належним чином, особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей; відсутність обставин, що обтяжують стягнення та наявність пом`якшуючих обставини: визнання вини і щире розкаяння.

Також, поза увагою судді першої інстанції залишено те, що свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 визнав, а матеріальна та моральна шкода потерпілому повністю відшкодована, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 34).

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити, пом`якшити накладене за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП з урахуванням ст. 36 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік на штраф у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн, що у даному випадку є достатньою мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень з боку ОСОБА_1 .

У решті постанову судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік на штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах