КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 369/4115/20
Номер провадження : 33/824/244/2022
Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Тути І.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Тути І.В. про поновлення строку на оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 рокупровадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаєчого за адресою: АДРЕСА_2 ,

закрито, у зв`язку зі звільненням від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 цього Кодексу, та обмеженням усним зауваженням.

Як встановлено постановою судді, 10.03.2020 року о 20:30 годині, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , влаштував сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Тута І.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020року та винести нову постанову у справі № 369/4115/20, якою провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно захисник ОСОБА_1 - адвокат Тута І.В. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 не отримував, що підтверджується матеріалами справи, в яких відсутні розписка про отримання вказаного судового рішення, а також будь-які документи про відправлення постанови суду особі, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, захисник ОСОБА_1, перевіряючи на сайті судової влади інформацію щодо іншої справи, випадково виявила наявність справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , з матеріалами якої, в тому числі з постановою суду, ознайомилася лише 05.11.2021 року.

При цьому, як зазначає захисник, вона, в межах 10-денного строку, скористалася своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду, 15.11.2021 року подала апеляційну, однак із-за того, що до апеляційної скарги не був долучений договір про надання адвокатської допомоги, апеляційна скарга була повернута апелянту постановою суду від 19.11.2021 року.

Вказану постанову апелянт отримала 29.11.2021 року та відразу, протягом двох днів, повторно подала апеляційну скаргу.

З огляду на вказані обставини, а також посилаючись на офіційне тлумачення Конституційним Судом України конституційних положень щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, захисник ОСОБА_1 - адвокат Тута І.В. просить суд апеляційної інстанції не позбавляти її права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, строк на подачу апеляційної скарги на яке був пропущений з незалежних від волі апелянта причин.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Тути І.В., яка підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити; пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи, якими його захисник обґрунтовує причини пропуску строку на подання скарги, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Тути І.В. підлягає поверненню особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення пропущеного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Незважаючи на обставини, наведені у клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, а саме постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року, відповідно до якоїОСОБА_1 було звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не дозволяють зробити висновок про те, що передбачений законом строк на подання апеляційної скарги було пропущено з поважних причин, з огляду на таке.

Дійсно, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не містять будь-якої інформації про те, що останній отримував копію оскаржуваної постанови або що вона направлялась на його адресу.

Разом з тим, вказані обставини не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 або його захисник були позбавлені будь-яких можливостей дізнатись про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та про результат цього розгляду, оскільки будь-яких перешкод об`єктивного характеру для цього не існувало і у відповідному клопотанні вони не наведені.

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , знаючи про те, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-3 КУпАП, а розгляд справи відбудеться у Києво-Святошинському районному суді Київської області, не тільки мав можливість, а й, при бажанні, повинен був цікавитися рухом та результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, якщо це стосувалося його законних прав та інтересів, у тому числі права на оскарження відповідного судового рішення, однак він своїми правами не скористався.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що норми законодавства про адміністративні правопорушення, які передбачають оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, безумовно спрямовані на забезпечення охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку та зміцнення законності.

Водночас, вони спонукають громадян і до сумлінного виконання ними своїх прав та обов`язків, передбачених законом, оскільки забезпечення їх реалізації залежить не тільки від органів правосуддя, а й від активності самих громадян, тим більше у випадках, які стосуються оскарження постанов суддів у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для прийняття такого рішення. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

Окрім цього, у кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання в принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»). Повноваження вищих судових органів щодо перегляду повинні реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Прохання адвоката Тути І.В. поновити строк на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, подане більше ніж через півтора роки з дня її винесення, не може бути визнане виправданим навіть за умови, що ОСОБА_1 не був повідомлений про прийняте рішення, яке оскаржується, оскільки, при бажанні, останній мав можливість не тільки дізнатись про це рішення, яке було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07.12.2020 року, а й оскаржити його в розумні строки.

Більш того, оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 було звільнено, а не притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому це рішення не могло і не понесло за собою будь-яких негативних наслідків для особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, оскільки вона не піддавалася адміністративному стягненню.

У зв`язку з цим, навіть якщо припустити, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх правових підстав для перегляду оскаржуваної постанови судді, оскільки, як зазначалось вище, з посиланням на судову практику ЄСПЛ, повноваження вищих судових органів щодо перегляду судових рішень повинні реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Тути І.В., не містить у собі будь-яких даних, які б свідчили про об`єктивність та поважність причин пропуску строку на оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року, суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити адвокатуТуті І.В.у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови.

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Тути І.В. була подана після закінчення строку, передбаченого законом на її подання, а суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для поновлення цього строку, зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Туті І.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тути І.В. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито, у зв`язку зі звільненням останнього від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 цього Кодексу, та обмеженням усним зауваженням, повернути особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Омельченко М.М.