Справа № 598/1683/21
провадження № 3/598/162/2022
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" лютого 2022 р. Суддя Збаразького районного суду

Тернопільської області Олещук Богдан Тарасович

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі Тернопільської області матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Підзамче Червоноармійського району Рівенської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, вдови, пенсіонерки, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.180-1 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №517540 від 28.06.2021 встановлено, що: «28 червня 2021 року о 22 годині 16 хвилин адміністратор кафе-бару «Бухарест», що у м.Збараж по вул.Незалежності, 11 гр. ОСОБА_1 допустила перебування неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жит АДРЕСА_2 у вищевказаному закладі громадського харчування без супроводу батьків чи особи яка б її супроводжувала і несла за неї персональну відповідальність.

Постановою Збаразького районного суду від 28 грудня 2021 року дані матеріали справи направлялися в поліцію для додаткового оформлення у зв`язку з тих, що органом дізнання не виконано вимоги постанов Збаразького районного суду від 28 вересня 2021 року відповідно до якої направлено вказані матеріали на доопрацювання, зокрема з тих підстав, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є адміністратором закладу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в м.Збараж, вул.Незалежності, 11, однак жодних доказів на підтвердження даної обставини, яка має суттєве значення для правильної кваліфікації дії вказаної особи суду не надано.

Проте працівниками поліції дані постанови суду не виконані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що вона не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до вимогст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Статтею 20-1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти віком до 16 років з двадцять другої до шостої години можуть перебувати у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування лише в присутності принаймні одного з батьків чи іншого законного представника дитини або особи, яка її супроводжує і несе за неї персональну відповідальність. Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи зобов`язані вживати заходів щодо недопущення у такі заклади з двадцять другої до шостої години дітей до 16 років без супроводження осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи мають право у період з двадцять другої до шостої години вимагати у відвідувачів таких закладів документи, що підтверджують досягнення ними 16-річного віку.

Диспозицією ч.1 ст.180-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку перебування дітей у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, громадян - власників підприємств чи уповноважених ними осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для настання відповідальності за ч.1 ст.180-1 КУпАП необхідна наявність спеціального суб`єкта зазначеного адміністративного правопорушення, а саме: посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, громадян - власників підприємств чи уповноважених ними осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів, які б підтверджували, що на ОСОБА_1 покладено обов`язки адміністратора зазначеного закладу або вона є власником закладу чи іншим суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Будь-яких даних про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є суб`єктом підприємницької діяльності або посадовою особою підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, суду не представлено.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_1 , однак у графі склад адміністративного правопорушення при описі обставин правопорушення зазначено ОСОБА_1 і не зазначені бланкетні норми закону, для встановлення ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.180-1 КУпАП.

Крім того, в порушення п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1376, вбачається, що протокол містить виправлення в частинні прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що оскільки постанови Збаразького районного суду від 28 вересня 2021 року та 28 грудня 2021 року про належне оформлення матеріалів даної справи органами Національної поліції не виконані, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.180-1 КУпАП, а тому в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.180-1 КУпАП слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та за недоведеністю вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, тобто згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 259, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.180-1 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247, провадженням закрити.

Дана постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Дана повна постанова суду складена, підписана і проголошена суддею 14 лютого 2022 року.

Суддя Богдан Олещук