КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/558/2022 Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,
за участю:
захисника Ковальової О.О.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року, якою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., стягнуто судовий збір у сумі, 454 грн.,
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з постановою суду, 15 вересня 2021 року об 11 год. 55 хв. ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Йорданській, керуючи автомобілем «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зупинки не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

15 вересня 2021 року об 11 год. 55 хв. ОСОБА_2 в м. Києві на вул. Йорданській, керуючи автомобілем «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_2 , перед початком руху та при виникненні перешкоди не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. п. 10.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, прийняти нову постанову, якою в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП призначити йому штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
З посиланням на положення ст. 129 Конституції України, ст. ст. 23, 30, 33, 34, 35, 280, 248 КУпАП, практику Європейського суду з прав людини, судову практику Київського апеляційного суду вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що з оскаржуваною постановою не можна погодитись, оскільки вона не відповідає всім обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, адже місцевий суд не звернув уваги та проігнорував обставини, які пом`якшують його відповідальність, а саме те, що внаслідок даного ДТП травмованих і жертв немає, обидва автомобіля зазнали лише легких ушкоджень, а також те, що суд не звернув уваги, що він на момент вищевказаної ДТП не був у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, апелянт вказує на те, що при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції не було встановлено обставин, які обтяжують його відповідальність, про що й прямо вказано в оскаржуваній постанові.
Окрім того, як вказується в апеляційній скарзі, відсутня й така обставина, що обтяжує його відповідальність, як повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, про що було додатково надіслано адвокатський запит до Оболонського районного суду м. Києва для надання підтвердження такої інформації. Відповідь буде надано суду одразу після її отримання.
Звертається увага в апеляційній скарзі і на те, що в ЄДРСР наявна справа № 750/9296/19 у Деснянському районному суді м. Чернігова щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями, справа № 738/1434/21 у Менському районному суді Чернігівської області щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за насильство в сімї, справа № 758/12226/21 у Подільському районному суді м. Києва щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за насильство в сімї.
Проте особа, яка здійснила вищезазначені адміністративні правопорушення, не є апелянтом, а є лише особою, з якою є повне співпадіння П.І.Б., і на підтвердження вказаного були надіслані відповідні адвокатські запити до цих судів длянадання підтвердження такої інформації. Відповіді будуть надані суду одразу після їх отримання.
Окрім того, апелянт зазначає, що відповідно до службової характеристики він зарекомендував себе з позитивної сторони, є грамотним та дисциплінованим офіцером, постійно працює над підвищенням свого рівня, з відповідальністю ставиться до виконання поставлених завдань і наказів, проявляє постійну турботу про підлеглих та вникає в їх потреби, тощо, атому, зважаючи на вищезазначені якості його особи, зазначена службова характеристика беззаперечно є обставиною, що має пом`якшувати його відповідальність.
На переконання апелянта, зважаючи на той факт, що він здійснив адміністративне правопорушення лише у даній справі і не здійснював інших адміністративних правопорушень, то до нього не має бути застосований найсуворіший вид адміністративного стягнення позбавлення права керування транспортними засобами, про що чітко свідчить правова позиція суду апеляційної інстанції.
Що стосуєтьсясплати судового збору, то апелянт посилаючись на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» зазначає про те, що учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

Про день, час та місце проведення апеляційного розгляду ОСОБА_2 повідомлений (ас. 72), в судове засідання не з`явився.
Захисник Ковальова О.О. пояснила, що ОСОБА_2 обізнаний про апеляційний розгляд, але не з`явився до суду у зв`язку із зайнятістю по роботі, просила проводити розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_1 не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_2 .
З урахуванням думки учасників апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за можливе проведення розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , на підставі доказів, які наявні у справі.

Під час апеляційного розгляду захисник Ковальова О.О. підтримала доводи, які викладені в обґрунтування вимог апеляційної скарги, просила задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців скасувати, та застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Захисник зазначила про те, що у даному випадку оскаржується тільки стягнення, яке застосоване до ОСОБА_2 , фактичні обставини справи та факт встановлення вини не оскаржується, але суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови не врахував, що відсутні обтяжуючі обставини, про що й зазначено в оскаржуваній постанові, що стосується пом`якшуючих обставин, то на підтвердження доводів апеляційної скарги надано відомості про те, що до адміністративної відповідальності раніше притягались зовсім інші особи, а також захисник звернула увагу на те, що під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілих не було, обидва транспортні засоби застраховані, пошкодження в автомобілів не є значними, а також це є перше притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, а тому, на думку захисника, суд першої інстанції застосував до ОСОБА_2 надто суворе стягнення. Також захисник наголосила на тому, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем, його робота пов`язана з керуванням автомобілями, ОСОБА_2 необхідно мати посвідчення водія, а також позбавлення посвідчення водія для ОСОБА_2 є не лише тим покаранням, яке може позбавити засобів існування, але й в подальшому підриває його працю як військовослужбовця. Що стосується сплати судового збору, то захисник вказала на те, що вимоги апеляційної скарги в цій частині підтримуються, але якщо у судовому рішенні буде зазначено про сплату судового збору, то судове рішення в цій частині буде виконано.

ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо вимог апеляційної скарги покладався на розсуд суду та пояснив про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не визнавав. Майже все зводилось до того, що у транспортному засобі під керуванням ОСОБА_2 ключів не було у замку запалювання, і транспортний засіб взагалі не рухався. ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції надав неправдиві свідчення, а також надавав неправдиві свідчення і свідок, але докази відеозапис спростували позицію ОСОБА_2 . На його думку, цю справу можливо було й не доводити до суду, оскільки ОСОБА_2 не переконався в безпеці початку свого маневру руху. Він ( ОСОБА_1 ) не визнає свою провину, але постанову суду в цій частині він не оскаржив, оскільки у нього немає часу займатись цими моментами, при тому, що 850 грн. також є немаленькими коштами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, а також додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в частині фактичних обставин вчинення правопорушення жодним з учасників постанова суду не оспорюється, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. п. 10.1, 12.3 ПДР України є обґрунтованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

При вирішенні питання про визначення виду та розміру адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, процесуальну поведінку ОСОБА_2 , спрямовану на введення суду в оману щодо дійсних обставин ДТП, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. При цьому суд послався на те, що, визнаючи вид та розмір стягнення, враховано й те, що ОСОБА_2 не зазначено доказів на підтвердження того, що робота особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пов`язана з керуванням транспортними засобами (ас. 37-38).

Однак в цій частині судового рішення апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду, з огляду таке.

Так, ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до службової характеристики позитивно характеризується, займає посаду командира кадру роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 , яка пов`язана з експлуатацією, зберіганням та своєчасним обслуговуванням всіх видів техніки та озброєння взводу, вчинив правопорушення з необережності, будь-які тяжкі наслідки вчиненого правопорушення відсутні.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 вересня 2019 року у справі № 750/9296/19 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, постановою Менського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2021 року у справі № 738/1434/21 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, постановою Подільського районного суду м. Києва від 6 вересня 2021 року у справі № 758/12226/21 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності притягнутий не ОСОБА_2 , який є правопорушником у даному провадження, а інша особа, яка має повне співпадіння П.І.Б., проте, іншу дату народження та місце реєстрації і місце проживання.

Будь-які інші відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, враховуючи позицію іншого учасника ДТП - ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений місцевим судом на ОСОБА_2 , на штраф.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору, оскільки учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Проте, у даному випадку ОСОБА_2 є особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскаржує вид і розмір накладеного на нього стягнення, а, відтак, дана справа не пов`язана з порушенням прав ОСОБА_2 , , а тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн. 00 коп.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення часткового.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року відносно ОСОБА_2 я ОСОБА_3 а змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду М.А. Васильєва