ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 Справа №607/8028/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце служби і посада: стрільця третього відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1

-за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ЛВТ № 105 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 27 червня 2022 року, ОСОБА_1 26 червня 2022 року близько 17 год. 05 хв. начальником патруля був затриманий солдат ОСОБА_1 , який знаходився на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено випискою № 170 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КПН «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР від 26.06.2022 та встановлено діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація неускладнена, середня ступінь алкогольного сп`яніння - показник 1,50 проміле.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

У силу вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абзацу 11 ст.1 Закону України «Про оборону України», абзаців 3, 4 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнною стану в Україні або на окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Судом встановлено, що крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, які містяться у протоколі ЛВТ № 105 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 27 червня 2022 року, випискою №170 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26 червня 2022 року.

Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

З врахуванням вищенаведеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: поява військовослужбовця на території військової частини та виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчинені в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи, визнання ним вини, особу порушника, який є військовослужбовцем, приймаючи до уваги його майновий стан, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню засоби, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 172-20, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять ) грн. в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотириста тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7 310 (сім тисяч триста десять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич