КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Апеляційне провадження № 33/824/3336/2022
ПОСТАНОВА

про повернення апеляційної скарги

02 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову ОСОБА_1 20 жовтня 2022 року подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказує, що про розгляд справи в суді першої інстанції вона повідомлена не була, копію постанови не отримувала, про існування оскаржуваної постанови дізналась лише 10 жовтня 2022 року, що не дало їй можливості вчасно подати апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року нею був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

При цьому чинний КУпАП не пов`язує початок перебігу строку оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із датою вручення копії цієї постанови, на що посилається апелянт, а лише надає право клопотати про поновлення строку оскарження, якщо його пропущено з поважних причин.

Як видно з матеріалів, справу було призначено до розгляду на 24 листопада 2021 року о 11 год. 20 хв., ОСОБА_1 була повідомлена про час та дату судового розгляду шляхом направлення повістки на її адресу. 22 листопада 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Міхненка С.С. про передачу справи на розгляд Малинського районного суду Житомирської області. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Справу було повторно призначено на 02 лютого 2022 року на 11 год. 00 хв. Разом з цим, 02 лютого 2022 року до суду надійшло клопотання адвоката Міхненка С.С. про відкладення розгляду справи на іншу дату.

За таких обставин апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо неповідомлення про розгляд справи.

Апеляційний суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 була ознайомлена із складеним щодо неї протоколом про адміністративне правопорушення та повідомлена про те, що розгляд справи відбудеться у Святошинському районному суді м. Києва, про що свідчать її підписи у відповідних розділах протоколу від 11 вересня 2021 року (а.с. 1).

Безпідставними є і доводи клопотання ОСОБА_1 щодо перебування її захисника - адвоката Міхненка С.С. з 24 лютого 2022 року на службі у Збройних Силах України, оскільки не підтверджені жодними доказами. Крім цього, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості брати участь у розгляді справи особисто чи залучити іншого захисника.

У матеріалах справи також відсутні докази, що ОСОБА_1 вчиняла будь-які дії, спрямовані на те, щоб дізнатись про стан розгляду справи та на ознайомлення із текстом ухваленої судом постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тобто, апелянт знав про складений протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак, ніяких дій, спрямованих на реалізацію своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, і щодо подачі апеляційної скарги у встановлений строк, ОСОБА_1 не вчинила. При цьому, суд звертає увагу, що протокол було складено 11 вересня 2021 року, постанову прийнято 17 травня 2022 року, апеляційну скаргу подано 20 жовтня 2022 року, тобто, через рік після вчинення порушення та через п`ять місяців після прийняття постанови.

Апеляційний суд також звертає увагу, що, як видно із Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року у вказаній справі було надіслано судом до Реєстру 20 липня 2022 року, оприлюднено - 25 липня 2022 року, і з цього часу скаржник не був позбавлений можливості ознайомитись із текстом постанови у такий спосіб.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 протягом п`яти місяців не вчиняла дій, спрямованих на добросовісну реалізацію її прав, посилання апелянта на те, що копію постанови вона не отримувала, є безпідставним.

Отже, враховуючи те, що апеляційна скарга адвоката Боярин Ж.С. була подана після закінчення встановленого законом строку для її подання, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, ця скарга підлягає поверненню особі яка її подала, що не позбавляє її права в подальшому звернутися з подібним клопотанням за умови усунення вказаних недоліків та наявності поважних причин пропуску апеляційного оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути особі, що її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко