Справа №333/7766/21
Провадження №3/333/164/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у м. Мелітополі, Запорізької області, тимчасово не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №672470 від 04.11.2021 року ОСОБА_1 має на вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається у школі-інтернаті №7 та з 01.10.2021 року не відвідує навчання з поважної причини. Своїми діями ОСОБА_1 ухилилася від покладений на неї обов`язків щодо забезпечення необхідних умов щодо навчання та виховання свого малолітнього сина.

У судові засідання, призначені на 24.11.202й року, 20.12.2021 року, 01.02.2022 року, 27.06.2022 року, ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суддя направляв ОСОБА_1 судові повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення на ім`я останньої. На адресу суду повернулися судові повістки із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була попереджена про розгляд справи у Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_1 знаючи про наявність стосовно неї в суді справи про адміністративне правопорушення не доклала зусиль для того, щоб дізнатися про дату судового розгляду.

Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 , суддя дійшов до висновку, що остання зловживає своїми правами, а її неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки розгляду справи, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Також, під час прийняття вказаного рішення суддя враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП не є обов`язковою.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , враховуючи письмові пояснення останньої, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

До суду з відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшли наступні матеріали:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №672470 від 04.11.2021 року;

- подання служби у справах дітей (відділу) по Комунарському району Запорізької міської ради про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 від 21.10.2021 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких остання зазначила, що дійсно має на вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається у школі-інтернаті №7. Дійсно у період з 01.10.2021 року по 03.11.2021 року останній не відвідував заняття у школі, так як у неї на цей час відсутні грошові кошти на проїзд дитини до інтернату;

- копія паспорта громадянки України на ім`я ОСОБА_1 .

Частина 1 статті 184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №672470 від 04.11.2021 року працівник поліції зазначила, що « ОСОБА_1 має на вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , який навчається у школі-інтернаті №7 та з 01.10.2021 року не відвідує навчання з поважної причини. Своїми діями ОСОБА_1 ухилилася від покладений на неї обов`язків щодо забезпечення необхідних умов щодо навчання та виховання свого малолітнього сина».

Водночас, у суті протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не конкретизовано які саме, і яким чином не виконувала свої батьківські обов`язки ОСОБА_1 , якщо як вказує поліцейський її син з поважних причин був відсутній у школі.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодного свідка події, який міг би підтвердити чи спростувати факт неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз долучених до протоколу про адміністративне правопорушення документів, свідчить, що вони (письмові пояснення ОСОБА_1 , подання та копія паспорта) не містить у собі фактичних даних, на основі яких можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто винуватість ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оцінюю кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити.

Керуючись ст.ст. 184, 245, 247, 251, 252, 260, 261, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Р.С. Холод