Номер провадження: 33/813/653/22
Номер справи місцевого суду: 516/50/22
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 516/50/22

Номер провадження: 33/813/653/22

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 06.02.2022 р. о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в м. Теплодар Одеської області по вул. Енергетиків, 88 на автомобілі HUNDAI H 200, державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за оплату, при цьому не зареєструвався належним чином, чим порушив правила порядку провадження господарської діяльності, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ВАВ № 454202 від 06.02.2022 р. про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що: 1) ОСОБА_1 не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки останній не є суб`єктом господарювання; 2) вищевказані дії ОСОБА_1 не місять ознак систематичності; 3) матеріали справи не містять достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 ; 4) судом першої інстанції не було встановлено характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; 5) ОСОБА_1 не мав жодного умислу, підвозячи своїх знайомих на роботу, мати якийсь прибуток з них, на що, як на думку апелянта, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не звернув уваги.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 454202 від 06.02.2022 р. (а. с. 3), поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 4), відеозаписом факту зупинки та оформлення матеріалів протоколу відносно ОСОБА_1 з нагрудної камери інспектора відділу реагування патрульної поліції Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта Довженка В.М. від 06.02.2022 р. (а. с. 24).

Надавши об`єктивну правову оцінку більшості доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відтак, диспозиція зазначеної статті містить три окремих форми вчинення даного адміністративного правопорушення, які, в тому числі, можуть бути пов`язані між собою, а саме:

- провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності;

- провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії;

- провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є - суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність». З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є - самостійність, ініціативність та систематичність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Тобто, суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, в залежності від його об`єктивної сторони, можуть бути, як фізичні так і юридичні особи, в тому числі й фізичні-особи підприємці.

Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки останній не є суб`єктом господарювання.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів щодо винуватості ОСОБА_1 спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, з вищевказаного відеозапису факту зупинки та оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 454202 відносно ОСОБА_1 , який зроблений з нагрудної камери інспектора відділу реагування патрульної поліції Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта Довженка В.М. від 06.02.2022 р., вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє інспектора поліції про те, що він здійснює перевозку людей з м. Теплодар до Промринку «7км», плата за проїзд становить - 35 грн., в даному автомобілі під його керуванням є 8 пасажирських місць. З відеозапису подій вбачається наявність в салоні автомобіля пасажирів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що він не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вказував на те, що перевозить пасажирів, які йому залишають плату за проїзд та що потім забирав собі на бензин залишені пасажирами гроші.

Вищевказані обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення апелянтом також знаходять своє відображення згідно наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 ..

Отже, доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є безпідставними.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, дав належну оцінку дослідженим доказам у справі та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було встановлено ступінь вини ОСОБА_1 , його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні тимчасово безробітну дружину та двох малолітніх дітей, як повідомив в суді, для нього та його сім`ї накладений штраф є непомірною тягою.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення відсутні. Майнова шкода діями останнього не заподіяна, не спричинена шкода.

Місцевий суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, не врахував вищевказані обставини, що передбачені ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вбачаючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати. Прийняти нову постанову.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП,обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін