Справа №461/2923/22
Провадження №3/461/1948/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033772 від 12.06.2022 року, ОСОБА_1 , 12.06.2022 року о 01 год. 15 хв. в м.Львові по вул. І.Франка,75-вул.Менделєєва керував транспортним засобом Fiat Stilo н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом проводився із застосуванням приладу DRAGER ALCOTEST 6810, результат позитивний 1,83%. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились. Належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи. До суду адвокат подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. А також письмові пояснення, в яких просив закрити провадження по справі.

Дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За диспозицією частини першої статті 130 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані,на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Під час розгляду справи не здобуто достатньо доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину. З відео, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що екіпаж їде і зупиняється біля автомобіля в якому на кріслі водія знаходиться ОСОБА_1 . Вийшовши з автомобіля, інспектори підходять до авто, де на кріслі водія перебуває ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується відеозаписами з назвами «clip-5» та «clip-10». При цьому з відеозапису не вбачається подачі інспекторами поліції жодних звукових чи світлових сигналів для водія з метою зупинення. До матеріалів справи долучено Постанову складену інспекторами за зупинку з порушенням ПДР. Тобто в момент нібито керування автомобілем, автомобіль стояв на одному місці нерухомо. Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 12.06.2022 року в 01.15 годині, як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, а лише знаходився на кріслі водія транспортного засобу.

З відеозапису «clip-5», в 01:12:45 вбачається, що інспектор виходить з службового автомобіля, підходить до ОСОБА_1 та в 01:12:55 годині починає розмову з людиною, яка знаходиться в автомобілі. А відтак, ОСОБА_1 , який знаходився в кріслі водія, в 01.15 годині не міг взагалі ним керувати, бо в цей час він спілкувався з одним із інспекторів поліції, що підтверджується наявними відеозаписами, які спростовують інформацію викладену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи відеозаписів, а саме відеозапису з назвою «clip-0», ОСОБА_1 проходить огляд на Драгері двічі, в саме перший раз з 01:19:00 години до 01:22:36 години. Другий раз з 01:26:26 години до 01:30:40 години. І це відбулось тому, що, інспектором не роз`яснено всієї процедури такого огляду, і через те що водій вперше за своє життя проходив огляд на пристрої Драгер, йому не було відомо послідовності його дій та процедури такого огляду.

Після того, як водій декілька разів дув в Драгер, і він нічого не показував, інспектор запакував прилад Драгер в кейс, заніс його в багажне відділення автомобіля, і через 4 хвилини дістав його знову.

І як вбачається з 01:26:28 години до 01:26:31 години, інспектор відкриває кейс з приладом Драгер та бере в руки мундштук. При цьому він взяв не герметично запакований мундштук (хоча з боку знаходилась достатньо велика кількість герметично запакованих мундштуків), а мундштук який вже раніше використовувався, і при цьому з наявного відеозапису немає змоги встановити, що це саме той мундштук який інспектор використовував вперше.

З відео під назвою «clip-0» видно як ОСОБА_1 в 01:28:30 дує в Драгер. В 01:28:35 інспектор каже «О, достатньо, йде аналіз, получилось», і в 01:28:55 годині інспектор каже «Нє, не показало!», і після цього каже проходити огляд ще раз. Тобто фактично, коли інспектор побачив на пристрою результат 0,00, він вирішив, що особа буде проходити огляд поки результат не буде позитивним. Тобто результати огляду на стан сп`яніння на приладі Драгер є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Також з Протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій проходив огляд на стан сп`яніння на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6810». І саме він, як доказ повинен був долучатись до матеріалів справи.

Проте, з матеріалів справи, вбачається що до таких долучено результат огляду на стан сп`яніння на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6820».

Зазначений результат огляду на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6820» взагалі не має відношення до справи, оскільки огляд, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, проводився на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6810».

Таким чином відсутність в матеріалах справи результату огляду на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6810», на думку суду, свідчить про відсутність будь-якого належного та допустимого доказу, який би підтвердив, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому результат огляду на стан сп`яніння на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6820», який долучено до матеріалів справи не має до неї жодного відношення, та є недопустимим та неналежним доказом.

Процедура проходження огляду на стан сп`яніння передбачена Інструкцією «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Із вказаної Інструкції, а саме пункту 7 розділу І, вбачається, що у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи, а саме з відеозапису з назвою «clip-3» та «clip-4» вбачається, що водію зачитують протокол про адміністративне правопорушення, де вказано що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в медзакладі. При цьому, на відеозаписі «clip-4» чітко чути, що в 02:15:47 водій каже «Давайте проїдемо», на що інспектор відповідає «вже пізно, ви би ще коли то згадали». І ОСОБА_1 відповідає «ви поваляли мене».

Усе це свідчить про те, що ОСОБА_1 висловив недовіру результату Драгер, який спершу показав очевидно негативний результат, а потім 1,83 проміле. І при цьому він чітко зазначає, що «ви поваляли мене», що свідчить про перебування водія в стресовій ситуації через застосування до нього сили з метою відібрання посвідчення водія.

Однак на таке прохання інспектор відмовив ОСОБА_1 .

Відповідно до п.7 розділу І вказаної вище Інструкції, у випадку незгоди водія з результатами огляду, проводеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Пунктом 8 розділу ІІ вказаної вище Інструкції вбачається, що цією ж Інструкцією передбачено форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння.

Таким чином, враховуючи незгоду водія з результатами Драгеру, інспектор повинен був виписати направлення на огляд водія. Однак матеріали справи не містять жодного направлення, що свідчить про порушення інспектором процедури огляду водія на стан сп`яніння та упереджене ставлення до нього, адже не виписавши такого направлення інспектор не лише порушив Інструкцію, але й позбавив водія можливості пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

А відтак, всупереч тому, що водій не погодився з результатами Драгеру, інспектором не надано та не забезпечено можливість водію пройти огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній міститься акт огляду. Згідно із вказаного акту, огляд водія на стан сп`яніння проводився інспектором у зв`язку з виявленими ознаками, а саме «різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови.».

Проте, як вбачається із акту огляду який видано водію, ознаками сп`яніння є «різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя». Тобто в другому примірнику акту огляду про порушення мови нічого не зазначено. А відтак, оскільки ці примірники є різними, це робить їх неналежним та недопустимим доказом в справі.

Відповідно до Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», визначено ознаки алкогольного сп`яніння. Вищезазначена Інстукція не містить такої ознаки, як «різкий запах з порожнини рота». При цьому однією із основних ознак є «запах алкоголю з порожнини рота».

Однак із долучених актів огляду, запаху алкоголю з порожнини рота не було, а був просто різкий запах з порожнини рота (що не є ознакою сп`яніння), що дає підстави стверджувати про безпідставність проведеного огляду на стан сп`яніння, та недійсність акту огляду.

А відтак, фактично огляд на стан сп`яніння проведено лише через почервоніння обличчя. З довідки долученої адвокатом вбачається, що ОСОБА_1 є хворим на гіпертонічну хворобу, тому почервоніння обличчя для нього, маючи постійні проблеми з тиском та гіпертонічну хворобу, не є ознакою сп`яніння.

Враховуючи різні акти огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та спростованість вказаних в них ознак, висновок та протокол є складеним з порушенням Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються розбірливо, в графах які не заповнюються ставляться прочерки. Натомість протокол складений з порушенням інструкції.

Зокрема, в графі свідки чи потерпілі зазначено «відео з к. 471691; 470482; 470254».

Такий запис унеможливлюють виклик в судове засідання та допит свідків, які зазначені в протоколі, оскільки вони нібито формально і зазначені, але разом з тим, таких не існує.

У графі «до протоколу додаються:» зазначено «матеріали по ст.130 КУпАП».

Такий запис унеможливює встановлення того, чому до матеріалів справи долучено результат огляду на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6820», та чи долучався до протоколу результат огляду на пристрої «DRAGER ALCOTEST 6810», про який вказується в самому протоколі.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 Судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації №o R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, судом не здобуто достатніх даних про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути під даний заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення останнім адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 130, 247, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст. 294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до суду апеляційної інстанції через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Є. Радченко