Номер справи 623/251/22
Номер провадження 3/623/104/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бєссонова Т.Д., розглянувши матеріали, які надійшли Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є фізичною особою підприємцем, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , контактний телефон: НОМЕР_2 ,

за частиною 1 статті 44-3 КУпАП,

Права, передбачені ст.268 КУпАП, правопорушнику роз`яснено.

У С Т А Н О В И В :

27 січня 2022 до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення (без номеру) від 21 грудня 2021 року, який був складений фельдшером санітарного відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління Ізюмського району Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Ніколаєнко О.Ю., 21 грудня 2021 о 13 год. 20 хв. при перевірці обмежувальних протиепідемічних заходів в продовольчому магазині « Продукти », розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Шмідта, 80, виявлено непроведення температурного скринінгу, незабезпечення централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту до окремого контейнеру (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами з подальшою утилізацією, що є порушенням пунктів 1, 8 «Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 (пункти санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, КУпАП) відповідальність за що передбачена передбачена частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 вини своєї у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавала, вважала, що Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів з торгівлі на ринках на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених Постановою Головного державного санітарного лікаря України 09.05.2020 № 17, не порушувала. Просила закрити справу щодо неї на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суддя, вислухавши особу, стосовно якої складно протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи знаходиться диск (з написом «Ізюм, ОСОБА_1 ») з відеозаписом, але він не містить посилань на технічний засіб яким він був виготовлений, не зазначено «ідентифікаційні/серійні» номери таких камер попри те, що такі номери дають можливість ідентифікувати камеру (індивідуально характеризують її) або інший пристрій для фіксації правопорушення і присвоюються в будь-якому випадку (а.с.11).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Отже, відеозапис на диску, який знаходяться в матеріалах справи, офорлені з порушенням порядку, встановленого законом, є недопустимими доказами по справі.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

У відповідності до положень частини 1 статті 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статях 218, 221 цьогоКодексу, протоколи про правопорушення за частиною 1 статті 44-3 КУпАП мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ, органів охорони здоров`я, органівдержавної санітарно-епідеміологічної служби, посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Фізична особа - підприємець є службовою особою (посадовою особою) тоді, коли на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння йому в провадженні підприємницької діяльності, при цьому він набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати дисциплінарні стягнення тощо).

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано підтвердження того, що, особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є посадовою особою, відсутня також копія трудового договору.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2021 у стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 44-3 КУпАП був складений фельдшером санітарним відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління Ізюмського району Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Ніколаєнко Оленою Юріївною.

Однак, в матеріалах справи відсутні дані про те, що саме Ніколаєнко О.Ю. як фельдшер санітарного відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління Ізюмського району Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області наділена повноваженнями складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

За нормою статті 25 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, за положеннями статті 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням, є порушення не будь-яких правил, а саме правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, об`єктивною стороною цього правопорушення є: або порушення правил щодо карантину людей, або порушення санітарно-гігієнічних правил і норм, або порушення санітарно-протиепідемічних правил і норм, які при цьому (тобто, кожне з яких), передбачене Законом України"Прозахист населеннявід інфекційниххвороб" чи іншими актами законодавства, а також порушення рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (як окреме діяння).

Із змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 порушила Постанову головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17, якою затверджено Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). У відповідності до п.1 та п.8 зазначених вище тимчасових рекомендацій суб`єкт господарської діяльності повинен забезпечити:

-перед початком зміни проводити температурний скринінг усім працівникам, працівники, в яких при проведенні температурного скринінгу виявлено температуру тіла понад 37,2 градуси С або ознаки респіраторних захворювань не допускаються до виконання обов`язків. При проведенні вимірювання температури тіла контактним методом, забезпечується обов"язкова дезінфекція виробу, яким здійснюється термометрія, після кожного його використання згідно з інструкцією виробника дезінфекційного засобу;

-постійну наявність рідкого мила, антисептиків та паперових рушників в санвузлах (за їх наявності).

Використання багаторазових рушників заборонено;

-інформування клієнтів щодо встановлених обмежень та умов обслуговування в закладі та на офіційних сторінках в мережі Інтернет та соціальних мережах;

-вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь, місць контакту рук працівників і відвідувачів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни;

-централізований збір використаних ЗІЗ, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами з подальшою утилізацією;

-обмеження масових зборів працівників в закритих приміщеннях;

-тимчасове відсторонення від роботи осіб з групи ризику (особи, які досягли 60-річного віку, особи, які мають хронічні захворювання, що пригнічують імунітет та хронічні захворювання легень).

Тобто, виходячи із затверджених постановою головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вимоги висунуті щодо суб`єктів господарювання, якими згідно з частиною 2 статті 55 ГК України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а такожінші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

В матеріалах адміністративної справих є тільки інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадськиї формувань, в якій зазначено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.10).

При цьому суду не надано будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Водночас у статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року (зі змінами) визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року(іззмінами), карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 57 Конституції України встановлено,що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Указом ПрезидентаУкраїни «Продержавну реєстраціюнормативно-правовихактівміністерств таінших органіввиконавчої влади» №493/92 від 03 жовтня 1992 передбачено, що нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, Державній реєстрації підлягаютьнормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Відповідно до пункту 4 вказаного Положення, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Більш того, 07 лютого 2002 року в Закон України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" № 4004-XII, внесено зміни правового поняття санітарних норм, відповідно до яких державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі -санітарні норми) - обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади в галузі охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Тобто, визначено, що санітарні норми є нормативно-правовими актами, тому ті санітарні норми, які були прийняті після внесення змін до зазначеного Закону, підлягають обов`язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції та застосовуються після їх державної реєстрації.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п.1, п.8 «Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020.

Однак, постанова Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020, якою затверджено тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) не зареєстрована у встановленому законом порядку, передбаченому для нормативно правових актів, а тому не є актом законодавства.

Таким чином, недотримання затверджених нею рекомендацій не може тягти за собою відповідальність, передбачену частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Як зазначено статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.44-3,247,276-280,283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 10 днів здня її винесення. У разі подачі апеляційної скарги в електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя Т. Д. Бєссонова