Справа 362/2137/22
Провадження 3/362/1187/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2022 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868795 від 30.05.2022, ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов його навчання та виховання, а саме: допустила 12.05.2022 о 20 год. 15 хв. в АДРЕСА_1 порушення неповнолітнім ОСОБА_2 правил дорожнього руху, які полягали в тому, що він виїхав на велосипеді з подвір`я на проїжджу частину та здійснив зіткнення з транспортним засобом, не надавши йому переваги в русі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала, пояснила, що виховує сина самостійно, багато працює, щоб забезпечити його належними умовами життя, розвитку і безпечного проживання. Вона неодноразово проводила з сином бесіду з приводу правил безпеки на вулиці. Того дня син виїхав з двору на велосипеді, однак на нього наїхала дівчина, яка була неуважною за кермом, не змогла вчасно зреагувати, оскільки не мала права керування транспортним засобом, а лише вчилася їздити на чужому автомобілі.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Судом досліджено наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868795 від 30.05.2022, який відповідає вимогам закону та містить суть адміністративного правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_1 (а.с. 1);

- заяву ОСОБА_1 від 14.05.2022 до начальника Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, в якій вона вказує, що її син, ОСОБА_2 , отримав травму з власної необережності під час падіння з велосипеду, претензій ні до кого не має (а.с. 4);

- заяву ОСОБА_3 від 13.05.2022 до начальника Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, в якій вказує, що в ситуації, яка склалася, розібралися самостійно, претензій ні до кого не мають (а.с. 5);

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 13.05.2022, відповідно до яких він був у будинку, почув плач на вулиці. Вибігши, побачив, як на узбіччі дороги на асфальті лежить його племінник ОСОБА_2 та плаче, біля нього лежить велосипед. Через 10 метрів стояв автомобіль. Він запитав у племінника, що сталося, той відповів, що сам випадково врізався в авто, коли проїжджав повз нього. Він взяв племінника на руки та заніс до будинку. Оскільки на наступний день в племінника боліла нога, звернулися до лікаря (а.с. 6);

- схему місця ДТП, з якої вбачається, що велосипед виїхав з подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де сталося зіткнення з автомобілем, який їхав по вулиці (а.с. 7);

- витяг реєстрації повідомлення на лінію «102», з якого вбачається, що 13.05.2022 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 виїжджав на велосипеді з подвір`я та потрапив під автомобіль, отримав перелом нижньої третьої малогомілкової кістки лівої нижньої кінцівки по типу зеленої гілки (а.с. 8).

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III, ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

У матеріалах справи дані про умисну відсутність контролю з боку ОСОБА_1 за дозвіллям сина відсутні.

Навпаки, з пояснень матері, ОСОБА_1 , вбачається, що вона намагається забезпечити належні умови життя та дозвілля дитини, працює, доглядає за дитиною, син ніколи не залишається вдома один, вона провела з ним бесіду про безпеку на дорозі, про правила дорожнього руху, а ДТП сталося через неуважність водія.

Таким чином, матеріали справи стосовно ОСОБА_1 не містять жодних доказів щодо скоєння нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, вказаних у протоколі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду. Враховуючи наведене, суд, розглядаючи справи на засадах безсторонності та неупередженості, приходить до висновку щодо відсутності повноважень витребовування додаткових доказів за власною ініціативою. Зважаючи на викладене, розгляд справи має бути здійснений лише за тими матеріалами, які містяться у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 184, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сухарева О.В.