Справа № 298/1141/21
Номер провадження 3/298/281/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі секретаря судового засідання Келешовчак І.І., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2021 року до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Відносно ОСОБА_1 1 жовтня 2021 року інспектором СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Ковач С.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №235331, за фабулою якого 1 жовтня 2021 року о 10 год. 15 хв. на трасі Н-13 між с.Ставне-с.Жорнава ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-2114, номерний знак НОМЕР_1 , належність ОСОБА_2 , не виконав вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маячків, був затриманий шляхом переслідування та блокування службовим транспортним засобом 070749, чим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст.122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлявся про час і місце проведення судового розгляду 16 червня 2022 року, в судове засідання не з`явився, факт обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи підтверджується даними телефонограми, складеної 6 червня 2022 року секретарем судового засідання Мартин Л.Л., відповідно до якої ОСОБА_1 6 червня 2022 року о 14.35 год. повідомлено за номером телефону НОМЕР_2 телефонограмою про місце, дату та час розгляду справи №298/1141/21 щодо ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП, останній повідомлення прийняв.

Також до відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області скеровано судову повістку для вручення ОСОБА_1 для забезпечення явки останнього в судове засідання на 10.00 год. 16 червня 2022 року для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до рапорта інспектора СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ковач С.Ю. від 9 червня 2022 року за результатами вжитих поліцейським заходів, спрямових на вручення судової повістки ОСОБА_1 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , таку вручити не вдалося, оскільки останній за місцем проживання відсутній.

Крім цього, згідно даних складеної помічником судді Пішта М.І. телефонограми від 16 червня 2022 року, останньою цього ж дня о 10.10 год. здійснено телефонний дзвінок за номером телефону НОМЕР_2 з метою з"ясування причин неявки ОСОБА_1 на розгляд справи. Під час вказаного телефонного дзвінка, ОСОБА_1 повідомив, що обізнаний про розгляд справи щодо нього 16 червня 2022 року о 10.00 год., однак не зможе з`явитися у судове засідання до Великоберезнянського районного суду, оскільки знаходиться на значній відстані від приміщення суду і просить розгляд справи провести без його участі.

Судом зауважується, що справа неодноразово призначалася до розгляду, зокрема на 03.11.2021, 09.12.2021, 22.12.2021, 12.01.2022, 07.02.2022, 09.03.2022, 11.04.2022, 04.05.2022.

Відповідно до складених інспектором СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ковач С.Ю. та начальником СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Терпай Ю.Ю. рапортів, наданих за результатами вжитих поліцейськими заходів щодо вручення ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відсутній, житловий будинок за вказаною адресою належить іншій особі - ОСОБА_3 , яка зі слів сусідів, тривалий час не проживає в ньому, про проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою сусідам невідомо.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №235331 від 1 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Судом вжито заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання шляхом вручення йому судових повісток за адресою, яку він зазначив при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідальність за надання правдивої інформації про адресу проживання або адресу, на яку особу можна інформувати про перебіг подій по справі та особисті дані, повністю лежить на особі, яка притягається до відповідальності.

Іншої адреси місця проживання, реєстрації чи перебування ОСОБА_1 суду не повідомлено.

Також судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 шляхом виклику засобами мобільного зв`язку за номером телефону НОМЕР_2 , що зазначений як контактний в поясненнях ОСОБА_1 від 01.10.2021, про що секретарями судових засідань та помічником судді складені відповідні телефонограми.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, проте ОСОБА_1 не виконує процесуальних обов`язків отримувати судові повістки, за адресою, яку повідомив при складанні протоколу, а також не з`являється до суду.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Окрім того, відповідно до положень ст.268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

У судовому засіданні інспектор СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ковач С.Ю. пояснив, що складав протокол щодо ОСОБА_1 , в той день при переслідуванні службовим автомобілем поліції керованого ОСОБА_1 автомобіля відбулась дорожньо-транспортна пригода, на працівника поліції ОСОБА_4 , який допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 , був складений протокол за ст.124 КУпАП. Пояснив, що свідки при складанні протоколу не залучались, відеофіксація події не здійснювалась. Також наголосив, що відповідно до бази даних посвідчення водія ОСОБА_1 не отримував. Вказав, що в автомобілі разом з ОСОБА_1 була його жінка, однак пояснення від неї не відбирались і вона свідком не залучалася, інших матеріалів, ніж ті, що долучені до протоколу, не зібрано.

Вивчивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, а також додатково надані в ході судового розгляду справи органом поліції матеріали, заслухавши пояснення інспектора поліції Ковач Ю.С., суд приходить наступних висновків.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у невиконанні водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, і такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.122-2 КУпАП.

При цьому, положення статті 122-2 КУпАП мають дві частини, кожна з яких передбачає окрему підставу для притягнення до адміністративної відповідальності.

Проте протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №235331, складений відносно ОСОБА_1 , не містить належної правової кваліфікації дій правопорушника, адже положення ст. 122-2 КУпАП містять дві частини, в той час, коли в протоколі вказано про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, без зазначення частини вказаної статті, за якою підлягають кваліфікації дії інкриміновані ОСОБА_1 , і така невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП порушує право на захист особи, відносно якої такий протокол складено, тобто особі інкриміновано порушення норми без зазначення тієї чи іншої частини, що свідчить про неконкретність обвинувачення.

Не вказавши конкретну частину статті 122-2 КУпАП, тобто фактично правової норми, яка установлює правило поведінки чи містить заборонні приписи, уповноважена особа поклалась на розсуд суду при її виборі.

Суд наголошує, що уточнювати і відредактовувати протокол з цього питання самостійно він змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за висновками ЄСПЛ, при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ст.122-2 КУпАП, передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу - частиною першою статті, а за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу - частиною другою статті 122-2 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконанні водіями вимог працівника міліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо). Відповідно до Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Що стосується наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що полягає у невиконанні водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, про що зазначено в протоколі, то в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження винуватості останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

При розгляді даної справи суддя зауважує на тому, що доказова база в ній ґрунтується на постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №494396 від 01.10.2021, винесеної стосовно ОСОБА_1 , протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №235333 від 01.10.2021, складеного стосовно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, письмових поясненнях ОСОБА_4 від 01.10.2021, поясненнях ОСОБА_1 від 01.10.2021 та розписці ОСОБА_5 від 01.10.2021, відомості наведені в яких, на переконання суду, не доводять винуватості ОСОБА_1 .

Доказів, в розумінні ст.251 КУпАП, які б давали правові підстави для висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, не надано.

Так, відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пункт 8.9 б ПДР України вказує, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Отже, обов`язковою умовою відповідальності за ст.122-2 КпАП України є доведеність факту невиконання водієм вимоги поліційського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до наданої на запит суду інформації, викладеної в довідці інспектора Ковач Ю.С., працівниками поліції технічні засоби для фіксації події, що мала місце 1 жовтня 2021 року за участю ОСОБА_1 не застовувались, відео та фотофіксація не здійснювалась.

Встановити обставини, що вимога про зупинку поліцейським була подана завчасно за допомогою проблискових маячків не представляється можливим, оскільки працівником поліції не надано жодного доказу у підтвердження доведення цієї обставини.

Як установлено з матеріалів справи, ОСОБА_6 є поліцейським, який складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, а тому надані ним в судовому засіданні пояснення з цього приводу, з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, не можуть лягти в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_4 від 01.10.2021 суд не може розцінювати як належний та допустимий доказ винуватості ОСОБА_1 , оскільки такі не підтверджуються іншими доказами у справі.

Долучений до матеріалів протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №235333 від 01.10.2021, складений стосовно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, жодним чином не доводить винуватість ОСОБА_1 , а констатує факт порушення працівником поліції ОСОБА_4 вимог п.12.1, 13.1 ПДР, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ-2114, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

В той же час, з письмових пояснень ОСОБА_1 від 01.10.2021, що долучені до матеріалів справи, слідує, що останній визнає факт порушення ним ПДР щодо керування автомобілем без ввімкнення ближнього світла фар, однак вказує на ту обставину, що після ввімкнення поліцейськими проблискових маячків синього та червоного кольорів зі звуковим сигналом, він продовжив рух, щоб зупинитись за залізничним переїздом, ввімкнув покажчик повороту ліворуч та зупинився ліворуч, після чого поліцейське авто зіткнулось з його автомобілем. Зазначені пояснення ОСОБА_1 не свідчать про невиконання вимоги поліцейського про зупинку, а навпаки вказують на те, що останній зупинився і в той час поліцейське авто зіткнулось з його транспортним засобом, що вже був зупинений. Наведені в поясненнях ОСОБА_1 обставини спростовують зазначені в протоколі відомості про блокування службовим транспортним засобом поліції керованого ОСОБА_1 автомобіля для затримання такого.

Зі змісту наведених пояснень ОСОБА_1 також вбачається, що разом з ним в автомобілі перебувала його жінка, однак пояснень останньої в матеріалах справи нема, як і не містить відомостей про наявність свідків протокол про адміністративне правопорушення. Про те, що свідки в даній справі не залучались і пояснення від жінки ОСОБА_1 , яка була пасажиром керованого ним автомобіля, не відбирались, також підтвердив в судовому засіданні інспектор Ковач Ю.С.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, може бути водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. В той же час даними довідки, наданої поліцейським Ковач Ю.С., підтверджено, що ОСОБА_1 відповідно до бази ІПНП "ГСЦ Посвідчення водія" не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами.

Слід зауважити, що жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду. Складання протоколу відносно особи не є беззаперечним доказом і не звільняє його автора та суд від всебічної, повної, неупередженої перевірки, а також оцінки всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Будь яких інших доказів, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 не містять.

Поряд з цим, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності в частині названого обвинувачення, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі в частині вказаного обвинувачення.

За змістом п.7 ст.247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст.38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме.

Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, відтак провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.122-2, 247, 283, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.