Справа № 344/4266/22
Провадження № 33/4808/365/22
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Зелінського П.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 11.05.2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Його визнано винним у тому, що він 29.03.2022 року в м. Івано-Франківську при керуванні автомобілем «Опель» відмовився від медогляду на стан наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність постанови суду. Вказує, що справу суд розглянув без нього, чим порушив його право на захист. Його було незаконно зупинено, не роз`яснено його права, неправильно кваліфікували його дії. Просить поновити пропущений апеляційний строк, тому що про розгляд справи дізнався з запізненням, копію постанови отримав 23.05.2022 року, а повідомлення про суд не отримував.

Клопотання про поновлення пропущеного апеляційного строку слід задовольнити у зв`язку з тим, що у справі немає належних даних про повідомлення апелянта про судове засідання. В умовах воєнного стану він певний час підшуковував адвоката, із запізненням отримав копію постанови, що перешкодило вчасно подати апеляцію.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення учасників апеляційного провадження про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно статей 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою. Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає через істотні процесуальні порушення, тому підлягає скасуванню.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, однак його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку. Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

За даними справи її розгляд без правопорушника ОСОБА_1 слід визнати порушенням його права на захист, що ставить під сумнів доведеність його вини.

Постанова суду не може залишатися в силі через те, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 254 КУпАП не було вручено копію протоколу, яка є в матеріалах справи (а.с. 2). Даних про його відмову в її отриманні чи направлення її поштою у справі немає. Це порушення апеляційний суд визнає за істотне порушення його права на правовий захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його відповідальності.

Крім того, як з`ясовано, суд не звернув уваги на те, що перед оглядом ОСОБА_1 не було роз`яснено й не забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що апеляційний суд також відносить до істотного порушення його права на захист. Це порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Постанова суду не може залишатися в силі через те, що суд не перевірив і не дав оцінки правомірності зупинки водія ОСОБА_2 .У справі не має документального підтвердження правомірності такої зупинки водія, оскільки факт порушення водієм ПДР України не було зафіксовано, тому апеляційний суд вимушений погодитись з доводами апелянта про безпідставність такої зупинки, що є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедура огляду водія, незаконними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».

Не позбавлена правового змісту доводи апелянта про відсутність у справі документальних підтверджень правових повноважень працівників поліції на день й час події та території.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Враховуючи наведене, постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд чи повернення протоколу на дооформлення в апеляційного суду немає повноважень.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню як невмотивована й необґрунтована.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення , передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Пропущений апелянтом ОСОБА_1 апеляційний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 11.05.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький