Справа № 513/55/22
Провадження № 3/513/59/22
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Кожакар Т.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 20 березня 2019 року органом 5144, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу серії ОБ №096644 від 14 грудня 2021 року, 14 грудня 2021 року о 17 год. 54 хв., ОСОБА_1 , по вул.Чернова в с.Старосілля Білгород-Дністровського району Одеської області, керував транспортним засобом MITSUBISHI PAJERO SPORT, державний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер, та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що 14 грудня 2021 року був цілий день в смт Сарата, ввечері прийшов додому і поїхав в центр села Старосілля до магазину. Коли вже повертався додому біля вулиці Чернова його зупинили працівники поліції. Підійшовши до автомобілю, працівники поліції запитали в нього документи, але при ньому документів не було, в чому дійсно є його вина. Потім працівник поліції почав говорити йому про те, що від нього відчувається запах алкоголю, на що він відповів, що взагалі не вживає алкоголь. Всю цю розмову між ними працівник поліції знімав на мобільний телефон. Потім він пояснив що документи знаходяться в нього дома. Вони разом з працівниками поліції поїхали до нього додому на вулицю Молодіжна, кожен з них на своєму автомобілі. Біля свого будинку він показав їм документи (права, техпаспорт на автомобіль). Натомість працівники поліції виписали йому штраф. Потім один з працівників поліції сказав йому дути в трубку, на що він відмовився. В той день він дійсно не вживав спиртні напої.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кожокар Т.Я. зазначила, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, оскільки адміністративне правопорушення не вчиняв, тобто 14 грудня 2021 року о 17:54 годині не відмовлявся від проведення медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер (такий прилад поліцейський йому не надав) та від проходження медичного огляду в медичному закладі. Натомість, він наполягав на проведенні медичного огляду в лікарні, однак поліцейським такий огляд не було забезпечено. Поліцейський лише запропонував ОСОБА_1 дути в трубку, при цьому не пояснюючи, що таке трубка, будь яких приладів у вигляді трубки йому не надавав та не показував. Працівник поліції, який зазначає в протоколі про адміністративне правопорушення, що від ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю, з`ясувавши, що у нього відсутні посвідчення водія, документи на автомобіль, пропонує йому їхати до дому за документами, не відстороняючи його від керування транспортним засобом. Інспектор поліції 14 грудня 2021 року склав протокол, в порушення вимог ст.ст. 224, 256 КУпАП. Зі змістом протоколу водія не було ознайомлено, права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (як вказано в протоколі) поліцейським йому не роз`яснено. Також не відповідає дійсності й те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі та дачі пояснень. Взагалі про існування адміністративного протоколу йому стало відомо лише після отримання ним судової повістки про виклик до суду. 14 грудня 2021 року, після зупинення поліцейським автомобіля ОСОБА_1 , деякий час інспектор розмовляв з водієм без запису. В процесі розмови інспектор стверджував, що водій перебуває у стані сп`яніння. Він не погодився з такими твердженнями, вимагав надати йому можливість зв`язатися з адвокатом та поїхати в лікарню для проведення медичного огляду на визначення стану сп`яніння, або спростування такого. Однак, інспектор поліції сказав, що він багато знає та занадто розумний, потім повідомив, що здійснить виклик опергрупи щоб розібратися та забрати автомобіль на штраф майданчик. Після цього поліцейський почав здійснювати відеозапис на мобільний телефон. Згідно п.3.5 розділу III Інструкції Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменті патрульної поліції НП України від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно. В матеріалах справи як доказ надано DVD, на якому записано три відеофайли з відрізком часу 17 година 53 хвилини 42 секунда 17 година 54 хвилини 53 секунда. Зазначені відеозаписи захисник просила суд не приймати як доказ, оскільки всупереч положенням Інструкції № 100, відео будь якого зафіксованого правопорушення повинно бути безперервним зі встановленням точної дати та часу. Також просила суд звернути увагу на той факт, що відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер ОСОБА_1 ніде не зафіксована. Тому захисник адвокат Кожокар Т.Я. просила суд провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 показав, що в грудні 2021 року, перебуваючи на чергуванні у с.Старосілля, ними був зупинений транспортний засіб, оскільки він рухався із включеним дальнім світлом, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Також в подальшому, під час перевірки документів було з`ясовано, що документи у ОСОБА_1 були відсутні. Крім того, від громадянина ОСОБА_1 відчувався запах алкоголю, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі, однак він відмовився. В подальшому був складений протокол про адміністративне правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись, що зафіксовано на відеозапис.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до такого.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як передбачено п. 2, 6 Розділу І, п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03 лютого 2016 року № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Так, долучений до матеріалів справи відеозапис поліцейськими, складається із трьох файлів: 1) 2021_1214_175325_1 від 14 грудня 2021 року з відрізком часу 17 год. 53 хв. 42 сек. 17 год.54 хв. 53 сек., 2)_20211214_181131; 3)133.

Також, 27 червня 2022 року до суду було надано ще два відеозаписи VID_20211214_180614 тривалістю 22 сек. та VID_20211214_181131 тривалістю 1 хв. 11 сек.

У ході дослідження відеозаписів встановлено, що поліцейський запитує у ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, на що останній вказує, що не вживав нічого. В подальшому працівником поліції було запропоновано пройти огляд шляхом продування у трубку, та роз`яснено, що у разі відмови від продування у трубочку буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відмовляється та вказує, що зараз віруси та він боїться продути у трубочку. На що працівник поліції констатує відмову ОСОБА_1 дихати у трубочку та їхати у лікарню. При цьому, поліцейським після незгоди ОСОБА_1 із походженням огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, не роз`яснено його право поїхати до медичного закладу та не отримано відмову від проходження такого огляду у медичному закладі. Також така відмова не зафіксована у присутності двох свідків.

Належним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з його природи, є безперервне відео, яке підтверджувало б факт чіткої відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, як зазначено у протоколі серії ОБ №096644 від 14 грудня 2021 року, як на місці зупинку транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, так і проведення такого огляду у медичному закладі. Таке відео в матеріалах справи відсутнє.

Верховний Суд у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18 липня 2019 року указав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Відсутнє у справі і відповідне направлення на огляд, що суперечить Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а також не містять відомостей щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування цими транспортними засобами.

Крім того, ОСОБА_1 , не було роз`яснено прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Долучений рапорт інспектора СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області Д. Донченка, не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні протоколу зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (постанова Верховний Суд від 06 вересня 2019 року у справі № 161/12369/17).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року в справі № 473/2010/17 Верховний Суд вказав, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості винувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку КУпАП, однак суд при розгляд справи по суті у т.ч. при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні інспектором поліції, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

Так, відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).

В цій ситуації, на підтвердження вини водія надано протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №096644, рапорт від 14 грудня 2021 року, посвідчення водія ОСОБА_1 , довідка про те, що протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувався, та відеозаписи, які не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази, з підстав які вже були зазначені вище у даній постанові.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Відповідно оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).

Як наслідок на переконання суду дані, які містяться в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», адже управління у своїй діяльності, в цій справі, порушило принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки було застосовано спрощений підхід, з боку працівників поліції.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться судом в цій справі на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя К. Ю. Рязанова