Справа № 337/7420/21
Провадження № 3/337/30/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Гнатик Г.Є., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Полякова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Департаменту запобігання політичній корупції Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого керівником політичної партії «Партія Володимира Буряка «Єднання»,

в с т а н о в и л а :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №53-15/311 від 03.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи керівником політичної партії «Партія Володимира Буряка «Єднання» вчинив порушення, передбачене ст.. 212-21 КУпАП, порушив порядок подання звіту партії про майно, витрати і зобов`язання м фінансового характеру.

26.07.2021 року політичною партією «Партія Володимира Буряка «Єднання», через Єдиний державний реєстр звітності політичних партій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру подано до Національного агентства з питань запобігання корупції звіт майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за II квартал 2021 року за підписом керівника Партії ОСОБА_1 .

Під час перевірки відображеної у Звіті інформації вимогам законодавства України, зіставлення та звірки відомостей, зазначених у Звіті із відомостями, що містяться в інформаційних базах даних державних органів та інших відомостей, які мають відображатися у Звіті, встановлено, що відповідно до інформації, яка розміщена на веб-сайті Партії http://edn.zp.ua/, останньою, у період з 26.04.2021 року по 28.04.2021 року у м.Запоріжжя проведено установчі збори зі створення районних організацій: 26.04.2021 року- Олександрівська районна організація Партії; 27.04.2021 року- Шевченківська районна організація Партії; 27.04.2021 року Комунарська районна організація Партії; 28.04.2021 року- Заводська районна організація Партії.

Проте у Звіті партії у відповідних розділах відсутні відомості щодо проведення вказаних заходів та/або отримання спонсорських внесків, пов`язаних з організацією вказаних зборів членів Партії, зокрема щодо користування Партією приміщеннями, в яких проводились зазначені заходи.

З метою перевірки вказаної інформації на адресу Партії 03.09.2021 року направлено відповідний запит, на що отримано відповідь про те, що збори, метою яких було створення районних організацій Партії, відбувалися у приміщеннях, які належать членам партії та не потребували укладання угод щодо їх оренди.

Однак положення ч.4 ст. 14 Закону України «Про політичні партії в Україні» вказує на те, що внеском на підтримку політичної партії, зокрема є послуги, надані або отримані безоплатно чи на пільгових умовах, отримані політичною партією, її місцевою організацією, яка в установленому порядку набула статусу юридичної особи.

Згідно з підпунктом 2 п.2 форми Звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затвердженого наказом Національного агентства від 19.02.2021 року № 102/21, зареєстрованого в МЮ України 15.04.2021 року за № 508/36130, складовими структурними елементами форми Звіту в Реєстрі є блоки/розділи, які логічно поєднані між собою, а саме внески та інші надходження.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Форми Звіту, блок (розділ) «Внески та інші надходження» має включати повну та достовірну інформацію про внески (грошові внески; майнові внески; внески роботами або послугами; внески нематеріальними активами; внески, надані шляхом фінансування заходів або діяльності на користь політичної партії чи її місцевої організації, яка у встановленому порядку набула статусу юридичної особи; кошти державного фінансування (у разі його отримання відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні»).

Таким чином, не відображення у Звіті Партії спонсорських внесків, отриманих у квітні 2021 року у формі безоплатного надання в користування приміщень для проведення відповідних зборів, є порушенням порядку подання Звіту Партії, а саме, пункту 2 частини 11 статті 17 Закону, відповідальність за яке передбачено статтею 21221 КУпАП.

Частиною дев`ятою статті 17 Закону визначено, що політична партія щоквартально, не пізніше ніж на сороковий день після закінчення звітного кварталу, зобов`язана подати до Національного звіт про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру (у тому числі її місцевих організацій, які в установленому порядку набули статусу юридичної особи) шляхом його заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства.

Пунктом 1 розділу II Порядку подання Звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затвердженого наказом Національного агентства від 19.02.2021 року № 102/21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 року за №507/36129 передбачено, що звіт політичної партії є структурованими даними, містить інформацію, внесену керівником політичної партії та/або особами, яких уповноважено в установленому порядку на подання Звіту, до електронних форм, передбачених Реєстром, та підписаний шляхом накладання на нього кваліфікованого електронного підпису керівника (уповноваженої особи) політичної партії.

Відповідно до пункту 2 Порядку, поданню Звіту передує процес його формування, який полягає в заповненні електронних форм інформацією, передбаченою Реєстром відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні».

Згідно з пунктом 8 розділу II Порядку після наповнення інформацією електронних форм, передбачених Реєстром, які у своїй сукупності є Звітом, а також завантаження додатків (у разі необхідності) Звіт вважається сформованим.

Відповідно до пункту 9 розділу II Порядку, сформований Звіт підписує керівник (уповноважена особа) політичної партії шляхом накладання КЕП.

Звіт підписано через Реєстр РОLIТDAТА керівником Партії ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис, шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису 26.07.2021 року о 14:57.

Статтею 3 Закону визначено, що політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.

Підпунктом 7.2 пункту 7 Статуту Партії, затвердженому в новій редакції З`їздом Партії, Протокол № 1 від 11.12.2019 року передбачено, що Голова Партії здійснює, зокрема загальне керівництво Партією, без доручення представляє Партію у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними особами, незалежно від форм власності та підпорядкування як в Україні, так і за кордоном, фізичними особами.

Враховуючи норми статті 19 Закону, а також статей 7, 9, 23, 24 КУпАП, суб`єктом вчинення правопорушення, передбаченого статтею 21221 КУпАП, є керівник (уповноважена особа) політичної партії, яким (якою) Звіт погоджено і підписано, шляхом накладання КЕП та подано до Національного агентства.

Крім того, статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи керівником Партії та особою, що погодила і підписала Звіт Партії, шляхом накладання КЕП, порушено встановлений порядок подання Звіту Партії, за що статтею 21221 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ст.212-21 КУпАП, а саме: порушення порядку подання звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

07.02.2022 року до суду, від захисника Полякова В.О., який діє від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного порушення, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адмінправопорушення, передбаченого ст.. 212-21 КУпАП, до його службових обов`язків, які передбачені Статутом партії, не входять повноваження щодо подачі звітності про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру партії.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адмінправопорушення не визнав та просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Адвокат Поляков В.О. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому адмінправопорушення, оскільки як вбачається із Статуту, на нього не було покладено обов`язок подачі Звітності про майно, тому поосив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення під час складання протоколу обґрунтовано наступними дослідженими по справі доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення №53-15/311 від 03.12.2021 року , в якому викладено обставини вчиненого адміністративного правопорушення; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; повідомленнями про створення в районах міста Запоріжжя осередків партії «Єднання», копією Звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; копією запиту про надання копій документів та інформації; копією редактора реєстрів; копією листа політичної партії; копією Статуту політичної партії «Партія Володимира Буряка «Єднання»; копіями листів про надання пояснень; копіями актів про неявку ОСОБА_1 .

Інших доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності,заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні.

Згідно диспозиції ст. 212-21 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку подання звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У статті 212-21 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого порядку подання фінансового звіту про надходження і використання коштів виборчого фонду, звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру у виді штрафу, але при цьому вказаною статтею не передбачено на кого може бути накладено штраф.

Отже, у тексті статті 212-21 КУпАП не визначений суб`єкт адміністративного правопорушення, який може бути підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу, передбаченому санкцією цієї статті.

Аналіз норм глави 2 «Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність» та ст.27 КУпАП дають підстави вважати, що суб`єктами у справах про адміністративні правопорушення можуть бути фізичні особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства), посадові особи та юридичні особи.

Таким чином, якщо виходити з аналізу ст. 212-21 КУпАП, суб`єктом адміністративного правопорушення може бути особа, на яку чинним законом покладено обов`язок подання фінансового звіту про надходження і використання коштів виборчого фонду, звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

Обов`язок подати до НАЗК звіт політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру покладено на політичну партію, що передбачено ч.9 ст. 17 Закону України «Про політичні партії України».

При цьому, пунктом 1 розділу ІІ Положення про порядок подання Звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затвердженого рішенням НАЗК від 28.07.2016 року №2 також передбачено подання звіту саме політичною партією.

Тобто, за відсутності у ст.212-21 КУпАП прямої вказівки на осіб, які є суб`єктами правопорушення, виходячи з аналізу об`єктивної сторони правопорушення, враховуючи вимоги ч.9 ст.17 Закону України «Про політичні партії України» та п.1 Розділу ІІ Положення про порядок подання Звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру щодо обов`язку політичної партії подавати звіт про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, а також враховуючи можливість застосування до юридичної особи на підставі ст. 27 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу, можна дійти висновку про те, що суб`єктом правопорушення у даному випадку може бути політична партія, яка є юридичною особою з моменту її державної реєстрації.

Отже, з аналізу положень чинного законодавства вбачається, що до відповідальності, передбаченої ст. 212-21 КУпАП, за порушення порядку подання фінансового звіту про надходження і використання коштів виборчого фонду, звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру у вигляді штрафу може бути притягнута юридична особа - політична партія, а фізична чи посадова особи не можуть бути суб`єктом правопорушення за вказаною статтею.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_1 за ст. 212-21 КУпАП, як на керівника політичної партії « Партія Володими Буряка «Єднання». Згідно зі ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил в сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи охорони здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

У даному випадку, якщо голову політичної партії вважати посадовою особою, то для вирішення питання щодо можливості притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 212-21 КУпАП, необхідно з`ясувати чи входить до службових обов`язків голови політичної партії виконання дій, які складають об`єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, положеннями Закону України «Про політичні партії України» не передбачено обов`язку керівника політичної партії подавати звіт про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру (ч.9 ст.17 цього Закону передбачено, що звіт подається шляхом його заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції).

Також не передбачено обов`язку керівника політичної партії подавати до НАЗК звіт про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру й іншими нормативно-правовими документами.

Зокрема, у Положенні про порядок подання Звіту політичної партії про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затвердженого рішенням НАЗК від 28.07.2016 року № 2 відсутня норма, яка б зобов`язувала керівника політичної партії подавати до НАЗК звіт (по аналогії з ч.9 ст.17 Закону України «Про політичні партії України» у п.1 розділу ІІ Положення передбачено, що звіт подається у паперовій формі за підписами керівника політичної партії і головного бухгалтера (особи, відповідальної за ведення бухгалтерського обліку), засвідченими печаткою політичної партії) у паперовій формі та в електронному вигляді.).

Матеріали справи не містять даних про повноваження і обов`язки голови політичної партії « Партія Володими Буряка «Єднання», викладених у Статуті політичної партії, а саме про обов`язок подавати звіт про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

Таким чином не можуть бути належними та допустимими докази, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту.

Отже, в силу вимог ст.14 КУпАП ОСОБА_1 , як голова політичної партії « Партія Володимира Буряка «Єднання», не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-21 КУпАП, і як посадова особа.

Беручи до уваги викладенене, суд вважає, що іншим аргументам та доказам немає необхідності надавати оцінку.

Окрім викладеного, необхідно врахувати наступне.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні, суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-21 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Разом з тим надані докази в цій справі цим критеріям не відповідають, з огляду на таке.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому, навіть сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що проаналізувавши фактичні дані у цій справі, не установлено доведеність факту наявності у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-21 КУпАП, у розрізі такого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд. За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, має каральний і стримуючий характер.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 212-21 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

При цьому, слід відмітити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Так, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні в протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 212-21 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-21 КУпАП, тому у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 212-21 КУпАП, так як її вину не доведено належним чином, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 245, п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 266, 280, КУпАП, суддя ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП за ст.212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г.Є. Гнатик