справа № 631/214/22
провадження № 3/631/145/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Слов`янським МВ УДМСУ в Донецькій області 15 жовтня 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , водія - заряджаючого 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_4, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2022 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від командира Військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_7 для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 № 14, складеного 11 квітня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_7, вбачається, що 10 квітня 2022 року о 06 годині 15 хвилин було виявлено, що водій - заряджаючий 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону солдат ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння в пункті дислокації підрозділу у населеному пункті Рокитне Харківського району Харківської області, був виявлений заступником командира реактивного артилерійського дивізіону з тилу майором ОСОБА_2 та направлений до Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області (Харківська область, Харківський район, селище міського типу Нова Водолага) для визначення ступеню стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, де, за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» тест № 211 від 10 квітня 2022 року о 06 годині 46 хвилин, у видихаємому повітрі з легень ОСОБА_1 було виявлено вміст алкоголю в кількості 1,89 ‰.

У діях ОСОБА_1 констатовано порушення статтей 11, 16 та 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статтей 1, 2, 3 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за що передбачена відповідальність за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто перебування під час виконання своїх обов`язків у стані алкогольного сп`яніння у період особливого стану, а саме воєнного стану в Україні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив суду, що знаходячись на бойовому чергуванні у своєму підрозділі у нього почались проблеми зі здоров`ям, а саме ознаки простудного захворювання та зубний біль. Останній намагався себе лікувати самостійно, приймав знеболювальні, але коли стан здоров`я погіршився, вимушений був звернутися до командира, який направив його на лікування зі зміною місця дислокації з передової до Харківського (колишнього Нововодолазького) району Харківської області. Зі слів ОСОБА_1 , останнім часом він був виснажений, у зв`язку із виконанням бойових завдань та недостатності відпочинку, а також погіршення стану здоров`я. Для лікування гострого болю у горлі був вимушений використовувати лікарський засіб у вигляді спрею «Хепілор» до 10 разів на день, який міг викликати підозру на його нетверезий стан. Як пояснив ОСОБА_1 після прибуття до нового місця дислокації у зв`язку із його поганим виглядом, він був направлений до відділення поліції для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час проведення огляду, результат тестування виявився позитивним, проте як пояснила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, з цим результатом він був не згоден, як й не згоден з протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності, про що зазначив письмово у протоколі. ОСОБА_1 повідомив суду, що перед проходженням огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager Аlcotest» він також використовував лікарський засіб «Хепілор», що, на його думку, могло призвести до позитивного результату тестування. Про вказаний факт ОСОБА_1 повідомляв працівника поліції, який робив тест, а також командира, але під час проходження огляду йому не було запропоновано у встановленому законом порядку проїхати до закладу охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду, почувши його не згоду з результатами тестування. ОСОБА_1 звернув увагу, що направлення на медичне дослідження видано також не було.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Диспозиція статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема частина 1 встановлює відповідальність за вчинення, по-перше, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за частиною 3 наведеної статті настає за умови вчинення вищевказаних дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби. При цьому кваліфікуючою ознакою правопорушення є його вчинення в умовах особливого періоду.

У статті 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України № 354-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України № 354-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, 24 лютого 2022 року набрав чинності Указ Президента України № 29/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію». Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21 квітня 2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

За загальним правилом суб`єктом військового адміністративного та військового дисциплінарного деліктів, до яких відносяться й адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка перебуває на військовій службі.

У частині 9 статті 1 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина 4 статті 24 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Як убачається з Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по строковій частині) підполковника ОСОБА_7 від 30 липня 2020 року № 155 рядового ОСОБА_1 зарахованого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 30 липня 2020 року № 145-РС для проходження військової служби за контрактом строком на 3 роки, призначеного на посаду водія - заряджаючого 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, який прибув із Донецького обласного військового комісаріату м. Маріуполь Донецької області, з 30 липня 2020 року зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення і є таким, що з 30 липня 2020 року приступив до прийому справ та посади, цього ж числа прийняв і припустив до виконання службових обов`язків за посадою (а. с. 5).

Аналогічна інформація міститься у військовому квитку серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 06 серпня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 19 - 20).

Отже з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а отже є суб`єктом адміністративної відповідальності за статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 № 14, складеного 11 квітня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_7, вбачається, що 10 квітня 2022 року о 06 годині 15 хвилин було виявлено, що водій - заряджаючий 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону солдат ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння в пункті дислокації підрозділу у населеному пункті Рокитне Харківського району Харківської області, був виявлений заступником командира реактивного артилерійського дивізіону з тилу майором ОСОБА_2 та направлений до Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області (Харківська область, Харківський район, селище міського типу Нова Водолага) для визначення ступеню стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, де, за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» тест № 211 від 10 квітня 2022 року о 06 годині 46 хвилин, у видихаємому повітрі з легень ОСОБА_1 було виявлено вміст алкоголю в кількості 1,89 ‰.

З даними, що вказані у протоколі ОСОБА_1 не погодився та в графі пояснення військовослужбовця, який притягається до адміністративної відповідальності вказав: «10 квітня 2022 року близько 06 години 00 хвилин ранку він знаходився на військовій службі та використав лікарський засіб від болю в горлі «Хепілор» (а. с. 1 - 3).

Аналогічні за змістом письмові пояснення, датовані 12 квітня 2022 року, ОСОБА_1 надав на ім`я командира Військової частини НОМЕР_4, які є додатком до протоколу про військове адміністративне правопорушення (а. с. 13).

Як свідчать матеріали справи, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу - газоаналізатор «Drager Alсotest 6820» прилад № ARJL-0253, принтер ARJК-0471, тест № 211. Результат огляду - 1,89 ‰, про що свідчить відповідна роздруківка (а. с. 6).

До протоколу про військове адміністративне правопорушення як доказ надані письмові пояснення старшого лейтенанта медичної служби - начальника медичного пункту ОСОБА_3 , з яких вбачається, що в період з 08 квітня 2022 року по 10 квітня 2022 року рядовий ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до медичного пункту дивізіону з гострим зубним болем. Був направлений до лікаря стоматолога в селище міського типу Нова Водолага, де йому було проведено оперативне втручання з приводу видалення зубів. Була призначена терапія у вигляді нестероідних протизапальних препаратів (а. с. 7).

Також маються пояснення старшого лейтенанта медичної служби - начальника медичного пункту ОСОБА_3 , яка пояснила, що лікарський засіб «Хепілор» дійсно містить в своєму складі етанол 96 %, але в якості допоміжної речовини. На думку вказаної особи, причиною вмісту 1,89 ‰ алкоголю в крові лікарський засіб «Хепілор» бути не міг (а. с. 8).

Окрім іншого, в матеріалах справи маються письмові пояснення військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , складені друкарським способом, у яких останні вказали, що 10 квітня 2022 року рядовий ОСОБА_1 знаходився під час виконання службових обов`язків в місці дислокації тилового пункту управління реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи поблизу населеного пункту Нова Водолага Харківської області з ознаками алкогольного сп`яніння, після чого був доставлений до відділення поліції в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області, для визначення ступеню стану алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння (а. с. 11, 12).

За правилами частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Основного закону України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, правова природа адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в України. Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

В Рекомендаціях N R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09 вересня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» та рішенні від 15 травня 2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 688/788/15-к та від 23 червня 2020 року у справі з єдиним унікальним № 159/3738/16-к, де зазначено, що вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Також Верховний Суд у своїй постанові від 27 червня 2019 року у справі з єдиним унікальним № 560/751/17 вказав, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Приписами частини 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», де зазначено, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, надаючи оцінку наданим суду доказам щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується наступним.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХІV від 24 березня 1999 року «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Положеннями абзацу 7 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Порядок складення та оформлення уповноваженою особою протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані) у Збройних Силах України містяться в «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2021 року за № 1622/37244.

При цьому зазначений наказ прийнятий, як чітко обумовлено його преамбулою, саме з метою удосконалення роботи щодо складання протоколів, оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту та їх надсилання до відповідних судових органів.

За приписами пункту 7 розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2021 року за № 1622/37244, до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Разом із тим, положеннями наведеної Інструкції не унормований порядок проходження військовослужбовцями огляду на встановлення факту перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Загальний порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений положеннями статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом із тим, більш детально порядок проведення такого огляду, послідовність дій уповноважених осіб, а також форму документів, що складаються в процесі огляду, передбачено різними відомчими нормативними актами такими, як: «Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 жовтня 2016 року № 515 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2016 року за № 1429/29559; «Інструкцією з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 серпня 2017 року № 726 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2017 року за № 1166/31034; «Інструкцією про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Служби зовнішньої розвідки України від 14 серпня 2018 року № 300 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за № 1018/32470; «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Порядок такого огляду посадовими особами різних уповноважених органів влади дещо відрізняється, але зберігаючи при цьому однакове нормування основних етапів.

Таким чином, з огляду на відсутність єдиного нормативного акту в Україні, який регулює порядок проходження огляду на встановлення факту перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів військовослужбовців, до правовідносин, що склались в даному провадженні про адміністративне правопорушення, можливо застосувати положення «Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 жовтня 2016 року № 515 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2016 року за № 1429/29559, оскільки її приписи стосуються військових адміністративних правопорушень, вчинених військовослужбовцями Збройних Сил України, у тому числі, що передбачені главою 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, оскільки виявлення стану алкогольного сп`яніння у водіїв і громадян, які транспортними засобами не управляють, не має різниці, так як об`єктом дослідження є, в любому випадку, стан людини.

Як вже зазначалося вище, адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

У відповідності до пункту 7 глави 3 розділу VIIІ «Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 жовтня 2016 року № 515 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2016 року за № 1429/29559, за наявності ознак алкогольного сп`яніння у затриманої особи, установлених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у присутності двох свідків пропонує затриманій особі, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, пройти добровільно тест з використанням спеціальних технічних засобів в органі управління Служби правопорядку (підрозділі Служби правопорядку в гарнізоні).

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пункту 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858).

Разом із тим, зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 № 14, складеного 11 квітня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_7 не можна встановити, які саме ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Також суд критично оцінює письмові пояснення військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема з приводу місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Так в протоколі про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 № 14 зазначено, що 10 квітня 2022 року солдат ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння в пункті дислокації підрозділу у населеному пункті Рокитне Харківської області, хоча в пояснювальних записках свідків зазначено, що 10 квітня 2022 року рядовий ОСОБА_1 знаходився під час виконання службових обов`язків в місці дислокації тилового пункту управління реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи поблизу населеного пункту Нова Водолага Харківської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Тобто, в даному випадку не можливо чітко встановити місце вчинення військового адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи мова йде про два зовсім різних населених пункта Харківської області. Також у поясненнях свідків не конкретизовані які ж ознаки стану алкогольного сп`яніння були у ОСОБА_1 та в чому вони проявлялися.

При цьому як визначено у пункті 7 глави 3 розділу VIIІ «Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 жовтня 2016 року № 515 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2016 року за № 1429/29559, у разі незгоди порушника на проведення огляду уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), організовує направлення затриманого до закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду посадова особа Служби правопорядку забезпечує доставлення таких осіб до закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд для встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду.

Результати огляду на стан сп`яніння затриманого зазначаються уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), якій надано право складати протоколи, у відповідних графах протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, а висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підшивається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічний за змістом алгоритм дій міститься й у розділі І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, а також у «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Використовуючи системний підхід під час аналізу положень відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів справи про військове адміністративне правопорушення (наказ Міністерства оборони України від 10 жовтня 2016 року № 515 «Про затвердження Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України», постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», наказ Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 «Про затвердження Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення»), можна дійти висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися у певній послідовності, що встановлена на законодавчому рівні, а саме із встановлення у військовослужбовця зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння та починатися з пропозиції проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобі і, тільки в разі відмови особи від освідчення або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я, при цьому в разі відмови військовослужбовця від проведення огляду в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків складається протокол про військове адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння і дії особи щодо ухилення від огляду.

Іншими словами, незгода військовослужбовця з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а є підставою для направлення особи для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративний матеріал за фактом скоєння військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_1 не містить доказів, що підтверджували б направлення вказаної особи на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, ОСОБА_1 вказував у протоколі про військове адміністративне правопорушення та у своїх письмових поясненнях, а також в суді, що на момент проведення тестування за допомогою спеціального приладу - газоаналізатора «Drager Alсotest 6820» він перебував під дією лікарського препарату, що на його думку могло призвести до зазначених в тесті результатів та з якими він не погоджувався.

Натомість, наведені пояснення особою, яка склала протокол про військове адміністративне правопорушення проігноровані й жодної вказівки та/або доказу, що пояснення ОСОБА_1 були вивчені, проаналізовані, підтверджені або спростовані у процесуальний спосіб, матеріали справи не містять.

При цьому суд критично оцінює письмові пояснення старшого лейтенанта медичної служби - начальника медичного пункту ОСОБА_3 відносно того, що хоча лікарський засіб «Хепілор» дійсно містить в своєму складі етанол 96 %, але в якості допоміжної речовини та на її думку, причиною вмісту 1,89 ‰ алкоголю в крові лікарський засіб «Хепілор» бути не міг, оскільки в них мова йде про вміст алкоголю у крові, тоді як матеріали справи в цілому не містять доказів того, що у ОСОБА_1 був зроблений забір крові або забір зразків інших біологічних середовищ для визначення ступеня алкогольного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять посилань на те, що старший лейтенант медичної служби - начальник медичного пункту ОСОБА_3 є фахівцем у питанні визначення стану алкогольного сп`яніння та пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Також матеріали справи не містять і будь-яких доказів відносно того, що ОСОБА_1 відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, у зв`язку із незгодою з результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу, військовослужбовця ОСОБА_1 повинні були доставити до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення відповідного огляду.

Здійснюючи аналіз сукупності наданих та досліджених у судовому засіданні доказів по справі, слід дійти висновку, що 10 квітня 2022 року після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу - газоаналізатора «Drager Alсotest 6820», прилад № ARJL-0253, з результатами якого ОСОБА_1 не погодився, в порушення наведених та проаналізованих вище відомчих нормативних актів та постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», не запропоновано та не забезпечено військовослужбовцю ОСОБА_1 проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров`я.

Виниклі сумніви щодо дотримання процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь останнього з огляду на те, що Конституційний Суд України у пункті 4 рішення від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначив, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено встановлення судом інших обставин адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На підставі положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене частиною 3 статті 173-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що всупереч положенням статті 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а також статті 251 наведеного кодифікованого Закону України, наявні в матеріалах справи докази мають суттєві протиріччя та не доводять в повній мірі вину ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об`єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття провадження виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 173-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами частин 2 та 3 статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частино п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Разом із тим, згідно з розпорядженням голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)», відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 - 11, 23, частиною 3 статті 172-20, статтями 245, 246, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 249 - 252, 256, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 - 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 та направити до Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України для відома.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду, з урахуванням розпорядження голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)», через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська