КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №369/3297/22

27 червня2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з постановою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року, ОСОБА_1 23 травня 2022року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року та закрити провадження у справі.

Також в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень був закритий, що в свою чергу унеможливилойого ознайомлення з повним текстом постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року в електронному вигляді.

Зазначає, що повний текст постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року він отримав лише 11 травня 2022 року.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 287 КУпАПпостанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу,особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно вимог частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що повний текст постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року він отримав лише 11 травня 2022 року. У зв`язку із введенням воєнного стану на території України доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень був закритий, що унеможливило його ознайомлення з повним текстом постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року в електронному вигляді раніше.

Аналізуючи зазначені доводи та матеріали справи, суд приходить до висновку , що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Вказує на те, що під час зупинки транспортного засобу співробітниками поліції не було повідомлено йому, визначені ст. 35 Закону України " Про національну поліцію" , причини зупинки його транспортного засобу, що унеможливлює настання юридичних наслідків такої зупинки.

Вважає, що письмові пояснення свідків не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки працівниками поліції не було роз`яснено свідкам їх права та обов`язки, передбачені КУпАП.

Зазначає, що в наявному в матеріалах справи направленні до Боярської Центральної районної лікарні зазначено, що його було доставлено до медичного закладу, проте, як вбачається з долученого доматеріалів справи відеозаписуз нагрудної камери працівника поліції, ніякого доставлення його до відповідного закладу охорони здоров`я не відбувалась.

Вказує на те, що його, як водія, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що у свою чергу свідчить про невідповідність вимогам закону дій працівників поліції під час оформлення матеріалів справи за ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що при наявності в матеріалах справи суперечливих фактів суд першої інстанції не допитав ні свідків, ні працівників поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Недашківський Олександр Валерійович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити .

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Недашківського Олександра Валерійовича, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №339812, складеного інспектором взводу №1, роти №1БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП лейтенантом поліції Борковим Олександром Миколайовичем, 23 червня 2022 року о 10 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М- 06 Київ- Чоп 23 км, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння кінцівок пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

23 квітня 2022 року інспектором взводу №2, роти №1БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП лейтенантом поліції Подоляком Олександром Юрійовичем було відібрано пояснення у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у яких вони зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку в медичному закладі.

23 квітня 2022 року інспектором взводу №2, роти №1БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП лейтенантом поліції Подоляком Олександром Юрійовичем було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Відповідно до зазначеного направлення, водій ОСОБА_1 направлявся для огляду до Боярської центральної районної лікарні. Огляд водія не проводився, так як він відмовився від проходження огляду.

Також в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 , в якій він зобов`язався не керувати транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 протягом доби.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушеня передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушеня підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 працівником поліції була висунута вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер" або у закладі охорони здоров`я та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння і його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України.

В подальшому, в присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Сукупністю наявних у справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеному у відповідності з вимогами ст. 256 КпАП; направленням на огляд від 23 квітня 2022 року, дані котрого кореспондуються з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення у т.ч. щодо ідентифікованих ознак стану сп`яніння у водія; відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП, підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 339812 ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом згоден, вчора, 22 квітня 2022 року випив чотири пляшки пива.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не можуть бути взяті судом до увагу, оскільки свідкам не було роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані свідки 23 квітня 2022 року були запрошені працівником поліції бути присутніми при роз`ясненні водію ОСОБА_1 його обов`язку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та, у випадку відмови водія від проходження такого огляду, засвідчити вказану обставину. З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що свідки були ознайомлені з вимогами ст. 63 Конституції України та підтвердили ту обставину, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Викладені в поясненнях свідків обставини підтверджуються і долученим до справи відеозаписом події. Стаття 272 КУпАП не містить переліку прав свідка, які мають йому бути роз`ясненні у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невідповідність фактичним обставинам справи відомостей, викладених працівником поліції в направленні його до Боярської центральної районної лікарні, так як в направленні зазначено, що його було доставлено до медичного закладу, проте він до медичного закладу працівниками поліції не доставлявся, не ґрунтуються на досліджених судом доказах, так як з наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія ОСОБА_1 вбачається, що вказане направлення було видано працівником поліції, проте, огляд водія в закладі охорони здоров`я не проводився, так як він відмовився від такого огляду, що засвідчив власним підписом на направленні та підтверджується відеозаписом події.

Безпідставними є доводиапеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його як водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій працівників поліції під час оформлення матеріалів справи за ст. 130 КУпАП вимогам закону, так як з наявної у справі розписки ОСОБА_1 вбачається. що він зобов`язався не керувати транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 протягом доби, посвідчення водія у нього було вилучене та був виданий тимчасовий дозвіл ДТ 207388 від 23.04.2022 року. Факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом підтверджується і відеозаписом події від 23.04.2022 року.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що при наявності в матеріалах справи суперечливих фактів суд першої інстанції не допитав ні свідків ні працівників поліції, суд апеляційної скарги відхиляє, оскільки клопотання про допит свідків чи працівників поліції ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не подавав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час зупинки транспортного засобу співробітниками поліції не було повідомлено йому причини зупинки його транспортного засобу, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як з переглянутого в судовому засіданні відео з боді камери поліцейського вбачається, що він повідомляє про зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 35 Закону України " Про поліцію", ОСОБА_1 не висловлює жодних зауважень чи претензій до працівників поліції з приводу зупинки його автомобіля.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво- Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: