н/п 3/174/97/2022
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2022 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Київ, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,-

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №858362 від 17.06.2022р., 17.06.2022 р., близько 12.30 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та вчинив психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані по ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що у шлюбі з дружиною перебувають з 1986 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати дружини, внаслідок чого її психоемоційний стан значно погіршився, вона стала емоційно збуджена, постійно вчиняє сварки, використовуючи надумані приводи, застосовує до нього фізичне насильство, багато лається нецензурно, хоча такого раніше ніколи не було. Дружина телефонує до сина, жаліється йому, але через її поведінку син перестав відповідати на її дзвінки, а дружина почала звинувачувати його, що це він негативно впливає на сина. Пропонував дружині відвідати лікаря психіатра, на що вона відреагувала дуже бурхливо, жбурнула в нього вазу та почала бити. 17.06.2022 р. дружина знову вчинила сварку, використовуючи малозначний привід, лаялася на його адресу нецензурно, а потім сама викликала поліцію. Він нецензурно не лаявся, оскільки нецензурну лайку не сприймає і не вживає взагалі. На даний час має намір повернутися на проживання до місця своєї реєстрації та деякий час пожити окремо від дружини, сподівається, що її психоемоційний стан зміниться на краще.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Однак, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.)

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, диспозиція ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи з аналізу вказаної норми, поняття «могла бути» та «була» завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не є тотожними, перше передбачає можливість завдання такої шкоди особі , наприклад у разі а у другому випадку така шкода є безпосереднім наслідком неправомірних дій правопорушника.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив дії психологічного характеру відносно своє дружини, зокрема, ображав нецензурною лайкою, чим, поза розумним сумнівом, мала б бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, однак в протоколі вказано, що ця шкода «могла бути завдана», і таким чином, об`єктивна сторона правопорушення при складанні протоколу посадовою особою в цій частині належним чином не встановлена.

Крім того, ОСОБА_1 факт вчинення психологічного тиску стосовно ОСОБА_2 , висловлювання на її адресу нецензурної лайки заперечує, а у протоколі не конкретизовано у чому саме полягав вказаний «психологічний тиск», і будь-яких допустимих доказів на підтвердження його винної поведінки , крім пояснень потерпілої, що є недостатнім, оскільки вона є заявником по справі, матеріали справи не містять.

До того ж, в протоколі у повному обсязі не зазначено дані про місце вчинення правопорушення (район).

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення при складанні протоколу посадовою особою належним чином не конкретизована, а суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, викладену у протоколі.

При таких обставинах, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних норм, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в його діях при складанні протоколу посадовою особою не конкретизована, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винної поведінки не надано, а відтак його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому, в межах складеного протоколу, склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова