Провадження № 33/801/1/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Римлянського С.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У скарзі зазначає, що судом безпідставно взято до уваги висновок експерта щодо невинуватості ОСОБА_1 ; викладена ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 17.09.2020 інформація не відповідає дійсності, а тому суд помилково взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 з приводу зміни напрямку руху при обґрунтуванні своїх висновків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Римлянського С.П., апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги вказаної статті.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №168195 від 14.08.2020, складеного інспектором взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Назаруком І.Р., 14.08.2020 о 12 го. 10 хв. на 129 км автодороги Київ-Чоп (М-06) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним транспортним засобом. Внаслідок ДТП обидва авто отримали механічні пошкодження.

Вказаними діями водій порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП (а.с.1).

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції призначалася автотехнічна експертиза, за результатами проведення якої надано висновок експерта №8144/20-21 від 01.06.2021.

Згідно вказано висновку, у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ - 21043 », д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними нормами п.п. 10.1, вимогами лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, а водій автомобіля «КІА СЕЕD», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 нормами вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ - 21043 », д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним нормам вимог п.10.1, вимог лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, а в діях водій автомобіля «КІА СЕЕD», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність нормам вимог дорожнього знаку 3,29 «Обмеження максимальної швидкості» 30 км/год.

В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, невідповідність дій водія ОСОБА_2 нормам вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» стали причиною виникнення даної ДТП і вони знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП (а.с.а.с.52-55).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги вказаний висновок експерта та відхиливши як доказ протокол про адміністративне правопорушення (оскільки вказані в ньому обставини є суперечливими та не відповідають дійсності), прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 , ознайомившись з постановою суду першої інстанції, оскаржив висновки суду та до скарги додав фото та відео з реєстратора, та просив призначити повторно автотехнічну експертизу з врахуванням нових доказів, які не досліджувались ні судом, ні експертом.

Апеляційний суд, врахувавши мотиви клопотання, беручи до уваги, що ОСОБА_2 не викликався в суд першої інстанції як потерпілий, а відтак не міг надати ці докази для дослідження експертом і судом, призначив додаткову авто-технічну експертизу.

Відповідно до висновку експерта №27571/1219-1220 від 28.05.2022 за результатами проведення додаткової судової авто-технічної експертизи, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21043» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 та дорожнього розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Kia Ceed» для водія автомобіля «ВАЗ-21043» ОСОБА_1 визначалася шляхом виконання ним вимог п.10.1 та дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил Дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «ВАЗ-21043» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1 та дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також у висновку експерта вказується про порушення ПДР України і ОСОБА_2 , а саме: в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Kia Ceed» ОСОБА_2 мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п. 12.3 та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Kia Ceed» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.158-162).

За висновками двох експертиз, і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 порушили зазначені у висновках пункти ПДР України, і такі порушення знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 , а відтак, в силу ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і, виходячи із змісту ст. 283 цього Кодексу, особою, стосовно якої розглядається справа.

Аналізуючи ст. 251 цього Кодексу, суд на підставі доказів (фактичних даних) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні.

Тобто, в справі встановлюється винність особи, стосовно якої розглядається справа. В разі відсутності факту складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, неможливо встановлювати в його діях наявність (чи відсутність) складу адміністративного правопорушення та його винуватість у його вчиненні.

Отже, суд досліджує докази відносно дій особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд, дослідивши всі докази у справі, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

По-перше, і перша автотехнічна експертиза, і додаткова автотехнічна експертиза встановили невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам п.10.1 та дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, про що було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

По-друге, з фото та відеозапису з автомобільного реєстратора чітко видно, як ОСОБА_1 , який виїжджає на проїзну частину дороги «Київ-Чоп», продовжує рухатись зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля «KiaCeed», перетинає суцільну лінію дорожньої розмітки та виїжджає на смугу руху автомобіля «KiaCeed».

Водій автомобіля «ВАЗ 21043» не повинен був перетинати суцільну розділову смугу руху.

З висновку додаткової автотехнічної експертизи вбачається, що якби ОСОБА_1 відмовився від виконання маневру повороту ліворуч та перетинання вузької суцільної лінії, можна б було уникнути дорожньо-транспортної пригоди, і своїми діями створив небезпеку руху для водія автомобіля «KiaCeed».

По-третє, вина ОСОБА_1 також підтверджується іншими доказами, зокрема, схемою місця ДТП, з якої вбачається, що подія сталася 14.08.2020 о 12 год. 30 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 129 км+390 м. На схемі зображено об`єкти та обставини, що стосуються ДТП, і ця схема узгоджується з обставинами, які описані в експертизах (і напрямок руху, і наявність суцільної смуги тощо). Зі схемою під підпис ознайомлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зауваження до схеми відсутні (а.с.3).

Також і з пояснень двох учасників дорожньо-транспортної пригоди можна дійти висновку, що дії ОСОБА_1 стоять в причинному з зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою: ОСОБА_1 підтвердив, що здійснював маневр розвороту і не помітив «KiaCeed» і зіткнувся з ним, ОСОБА_2 підтвердив час, місце та механізм виїзду ОСОБА_1 на зустріч руху його авта.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 в ряді поданих заяв (клопотань) зазначав про недостовірність як доказу відеозапису з реєстратора, оскільки він поданий з порушенням порядку; не є повним, а є фрагментованим (неповним); є фальсифікованим.

Такі твердження апеляційний суд не бере до уваги, адже ОСОБА_2 в протоколі не вказаний як потерпілий, хоча відповідно до ст. 269 КУпАП він таким є, адже до адміністративної відповідальності в даній справі притягується ОСОБА_1 , а транспортному засобу ОСОБА_2 спричинена матеріальна шкода.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався у відсутність ОСОБА_2 , так як його не викликали до суду. У зв`язку з його неповідомленням про судові засідання, останній був позбавлений можливості надати свої докази до суду першої інстанції. Отже, для повноти та об`єктивності розгляду справи фото та відео з відеореєстратора підлягають дослідженню апеляційним судом.

Цей доказ був долучений до апеляційної скарги на обґрунтування мотивів скарги, і був прийнятим судом, і в подальшому був предметом дослідження експерта під час проведення додаткової автотехнічної експертизи.

Твердження ОСОБА_1 , що наданий апелянтом відеозапис є неповним та фальсифікованим є голослівними, адже спростовуються самим відеозаписом, який наданий на диску, і є безперервним, і сумнівів в його достовірності в суду не має, як і не було сумнівів у експерта, який його досліджував.

В свою чергу, ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції фото, на більшості яких незрозумілим є їх зміст, а саме з них не можна в достовірності встановити, звідки і куди рухався ОСОБА_1 та напрямок руху ОСОБА_2 , а також місце ДТП. Лише після перегляду відеозапису з відеореєстратора, наданого ОСОБА_2 , та порівнявши його з цими фотографіями, фото ОСОБА_1 набувають змісту по суті події.

У багатьох письмових заявах, наданих до суду як першої інстанції, так і апеляційної інстанції, викладено ставлення ОСОБА_1 до дій працівників поліції та суду, позиція щодо неприпустимості приєднання до матеріалів справи доказів, що в даному випадку ніяк не впливає на розгляд справи, і дуже мало зазначено обставин та доказів, які б спростовували звинувачення ОСОБА_1 .. І навпаки, ОСОБА_1 зосередився на факті перевищення швидкості (недотримання швидкісного режиму) водієм ОСОБА_2 , відносно якого протокол про адміністративне правопорушення не складали.

Апеляційний суд звернув увагу на той факт, що після надходження висновку додаткової автотехнічної експертизи до апеляційного суду та після повідомлення ОСОБА_1 про це працівниками суду (про що ОСОБА_1 не заперечував в судовому засіданні), останній не виявив бажання ознайомитись з висновком експерта для підготовки до призначеного судового засідання.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, наявні в матеріалах справи матеріали дозволяють зробити висновок, що дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням 14.08.2022 дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній, будучи учасником дорожнього руху, знехтував вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Отже, апеляційний суд, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення не може застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, адже пройшло більше трьох місяців з дня вчинення останнім даного правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу адміністративне правопорушення вчинено 14 серпня 2020 року, тобто на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2021 року скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало