Справа № 298/844/21
Номер провадження 3/298/203/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000935 від 5 липня 2021 року, складеного ст. ДОП СП ВП №2 Ужгородського РУП В.Чума, "так 06.06.2021 р. близько 14.30 год. гр. ОСОБА_1 під час сварки по АДРЕСА_1 нанесла своєму батьку гр. ОСОБА_2 "

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення останньої про час, місце та дату розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.17 ч.1 ст.1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як домашнє насильство.

Із протоколу вбачається, що "6 червня 2021 року близько 14 год. 30 хв. громадянка ОСОБА_1 під час сварки по АДРЕСА_1 нанесла своєму батьку гр. ОСОБА_2 ,чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При цьому, з зазначених у фабулі протоколу відомостей не зрозуміло, що саме нанесла ОСОБА_1 та які неправомірні дії відносно свого батька вона вчиняла. Фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 000935 від 5 липня 2021 року не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в такому не розкрито зміст дій ОСОБА_1 разом з цим у відповідній графі протоколу "потерпілий" не зазначено жодних даних про особу потерпілого. Формулювання обвинувачення, що інкриміновано ОСОБА_1 за складеним щодо неї протоколом є неконкретним, що порушує право ОСОБА_1 на захист.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яких слідує, що вона є жінкою ОСОБА_2 , при цьому вказана особа не зазначена як свідок у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000935 від 05.07.2021 року, складеному відносно ОСОБА_1 .

Що стосується наявного в матеріалах справи рапорта інспектора відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Падяк Р.В. від 06.06.2021 року та рапорта інспектора-чергового відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Кохан І.І. від 06.06.2021 року, то такі вказують лише на факт реєстрації повідомлення, яке надійшло зі служби «102» та, на переконання судді, не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Стосовно наявних в матеріалах справи листів т.в.о. начальника СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області Ю.Кичера за №865 від 06.06.2021 року та за №875 від 10.06.2021 року, про відсутність даних які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до ЄРДР, то такі лише вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 кримінального правопорушення, та жодним чином не підтверджують факту вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 насильства.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство буде мати місце тоді, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведене, сам лише факт вчинення неправомірних дій не може свідчити про вчинення домашнього насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є родичами та проживають за однією адресою.

Суддя звертає увагу, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 6 червня 2021 року, в якій він зазначає, що претензій до дочки ОСОБА_1 не має.

Матеріали справи не містять даних у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, відсутні докази, в розумінні ст.251 КУпАП, які б давали правові підстави для висновку про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Таким чином, із зібраних працівниками поліції матеріалів справи, які передано на розгляд до суду, встановлено, що такі матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів провини ОСОБА_1 .

Інших належних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, до суду не надано, і таких доказів в ході судового розгляду судом не встановлено.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин, приходжу висновку, що факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є недоведеним.

З огляду на вказане, суддя вважає за необхідне провадження в справі закрити, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідатиме вимогам ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.