ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01 липня 2022 рокуСправа №: 695/1536/22
Номер провадження 3/695/1281/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакова К.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №158002 від 23.05.2022 ОСОБА_1 26.04.2022 о 10.30 год. на 24 км.+830 м. автодороги Н-16, керуючи автомобілем ВАЗ 21101 номерні знаки НОМЕР_1 не вибрав безпечну дистанцію в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Renault Megane номерні знаки НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснив різке гальмування, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановлено наступне.

В ході розгляду справи було виявлено, що дані матеріали не відповідають вимогам встановлених законодавством.

Із змісту вимог ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У випадках, якщо порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом спричинило потерпілому середньої тяжкості, або заподіяло тяжке тілесне ушкодження, статтею 286 КК України передбачена кримінальна відповідальність.

Однак, з матеріалів адміністративної справи не вбачається ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_2 , хоча відповідно до пояснень ОСОБА_1 остання отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікарні.

В матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні відомості щодо вирішення питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки потерпілій були спричинені тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Разом з тим, кримінальне провадження за ст.286 КК України в даному випадку не відноситься до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення в розумінні ст.477 КПК України.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Таким чином, оскільки потерпілою в дорожньо-транспортній пригоді було отримано тілесні ушкодження, протокол про адміністративне правопорушення не може бути розглянуто суддею та підлягає поверненню до Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області задля встановлення наявності або відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 268 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повернути до Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К.М. Ушакова