Справа № 156/875/21 Провадження №33/802/137/22 Головуючий у 1 інстанції:Федечко М.О.
Категорія:ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника Панасюка С.С. - Колєсова М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 454 грн. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за наступне.

ОСОБА_1 09.05.2021 року 17 год. 59 хв. в смт.Іваничі на вул.Дорошенка, керуючи автомобілем марки «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась світловими та звуковими сигналами.

Крім того, у вказаний час, дату та місці, керував вказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка ході), та відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.п.2.4, 2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 в частині визнання його винним та його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу такого правопорушення. Вказує про те, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не з`ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у справі доказам. Зазначає про те, що він 15.10.2021 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, а також не відмовлявся від проходження огляду, оскільки в матеріалах справи докази цього відсутні. Так, 15.10.2021 року біля 18 год. він знаходився на подвір`ї будинку, де проживає, коли туди забіг працівник поліції та запропонував пройти до службового автомобіля, який зупинився на в`їзді в подвір`я. Тоді, він пояснив, що не керував автомобілем, так як ним керував його знайомий, який щойно утік за приміщення гаража. Ознак сп`яніння він не мав. При оформленні матеріалів на місці події окрім його, поліцейських та товариша сусіда - ОСОБА_2 , нікого не було. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він відмовився, так як автомобілем не керував. Тоді йому було роз`яснено про те, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення про відмову у проходженні огляду. Зважаючи на це, він заявив про готовність проходження огляду та приладі "Драгер" та в медичному закладі, що чув свідок ОСОБА_3 , який знаходився неподалік. Проте, працівник поліції заявив, що в будь-якому випадку буде складати протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а він має право заперечувати обставини, які викладені у ньому, в суді.

Вважає, що працівники поліції сфальшували матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Так, до матеріалів не було надано повноцінний відеозапис, а лише його фрагменти. Водночас, при оформленні матеріалів на місці події свідків, які зазначені в протоколі та письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, не було. Такі свідки, а також працівники поліції викликались в судове засідання, однак не з`явились, а тому їх письмові пояснення не можуть бути належними доказами. При цьому, до суду з`явився свідок ОСОБА_3 , який підтвердив факт відсутності на місці події свідків, а також факт його ( ОСОБА_4 ) звернення до працівників поліції щодо забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння.

Вказує про те, що суд першої інстанції в якості його винуватості послався на докази надані органом, який склав протокол, і при цьому не знайшов підстав ставити їх під сумнів, однак така позиція не відповідає практиці Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Колєсова М.Г., який апеляцію підтримав та просив задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з апеляційної скарги, постанова судді Іваничівського районного суду Волинської області від 04.01.2022 року в частині, що стосується правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, стороною захисту не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, сторона захисту вказує про те, що є усі правові підстави для скасування постанови судді в частині правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, такі її доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 окрім іншого - ч.1 ст.122-2 КУпАП, інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, в тому числі, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі та оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230172 від 15.10.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в порушення п.2.4 ПДР України не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась світловими та звуковими сигналами, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

При цьому, як вбачається з апеляційної скарги, факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП визнається ОСОБА_1 та не оспорюється;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230171 від 15.10.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Протокол підписав, а в графі пояснення вказав, що пояснення надасть в суді;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яких вбачається, що вони були присутніми при складенні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на виявлення наявності чи відсутності стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі.

Пояснення цих свідків апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони узгоджуються з іншими матеріалами справи.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків, про що особисто зазначив у ньому та поставив свій підпис.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться і відеозаписом з камери, яка встановлена у службовому автомобілі та нагрудної боді-камери працівника поліції, з яких окрім іншого вбачається, що працівники поліції рухаються на службовому автомобілі із звуковим сигналом та переслідують автомобіль марки "Ауді", однак останній зупинився лише коли заїхав у подвір`я будинку. Після цього, працівник поліції відразу ж підбіг до автомобіля марки "Ауді", з якого зі сторони водія виходив ОСОБА_1 . Зафіксовано на відео і той факт, що ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу або ж в медичному закладі, однак він відмовився. Після цього, йому повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності відповідно до ст.252 КУпАП, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді в цій частині є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 цього ж Кодексу.

При цьому, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 взагалі автомобілем не керував спростовуються матеріалами справи, і зокрема відеозаписом з якого чітко безперервно прослідковується, що працівники поліції на службовому транспортному засобі рухаються за автомобілем марки "Ауді" до його зупинки у дворі будинку, і з нього зі сторони водія виходить ОСОБА_1 . Крім того, сам в апеляції не заперечує факту вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, тобто керування транспортним засобом та не виконання вимогу працівників поліції про зупинку, яка подавалась світловими та звуковими сигналами, що також підтверджує факт його керування автомобілем.

Водночас, не є такими, що заслуговують на увагу суду твердження сторони захисту про порушення працівниками поліції процедури освідування в тій частині, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, а навпаки просив це зробити, однак йому було відмовлено, оскільки, його відмова зафіксована на відеозаписі з боді-камери працівника поліції, а також письмовими поясненнями свідків, які були на місці події, і пояснення яких ставити під сумнів, у суду не виникає.

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку пояснення свідка ОСОБА_2 про відсутність на місці події свідків, які зазначені в протоколі, не спростовують той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд у присутності свідків проводиться лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. В даній справі відмова зафіксована на відеозаписі.

Вищенаведене свідчить про те, що працівниками поліції не було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово змінював свої пояснення (письмові та усні) з приводу інкримінованого йому правопорушення, які суд першої інстанції правильно розцінив, - як обрання стратегії захисту та намагання уникнення від відповідальності, і зокрема за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення в частині, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення шляхом закриття провадження у справі в цій частині.

Законних підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній його частині та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк