Провадження № 33/801/593/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши мате-ріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, фізич-ної особи - підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притяг-нення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130, статтею 173 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2021 року серії ДПР18 № 403108, складеного у м. Вінниці по вул. Довженка, 13, полі-цейським взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Ясеном А. І., уночі 30 жовтня 2021 року о 22.01 годині у м. Вінниці по вул. Дубовець-кій, 27 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Camry», дер-жавний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, якою була здійснена безперервна відеофіксація події ( АВ00089, АВ00119 ). Своїми діями водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адмініс-тративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2021 року серії АА № 156898, убачається, що 30 жовтня 2021 року о 22.30 годині по вул. Дубовецькій, 27 у м. Вінниці ОСОБА_1 у громадському місці висловлювався нецен-зурною лайкою до працівників поліції та перехожих, чим порушував громадський по-рядок і спокій громадян, допустивши таким чином вчинення адміністративного пра-вопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрите у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністра-тивного стягнення. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, перед-баченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень у дохід держави з позбавленням права ке-рування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 14 лютого 2022 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасу-вати та закрити провадження у справі з притягнення його до адміністративної відпові-дальності за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно скаржник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки у судовому засіданні під час ухвалення 14 лютого 2022 року постанови він присутнім не був, копію постанови суду не отримував. 16 лютого 2022 року копію постанови суду першої інстанції отри-мала його адвокат Бездітна Т. І., однак, про це йому стало відомо лише 30 червня 2022 року після ознайомлення з матеріалами справи. Скаржник зазначає, що йому не було відомо про закінчення розгляду справи та прийняття остаточного рішення, після 14 лютого 2022 року йому також не надходили ані судові повістки, ані копія постанови суду. У зв`язку із вторгненням на територію України військ російської федерації, піс-ля 24 лютого 2022 року для вжиття заходів безпеки він вимушений був виїхати на за-хід України. Через обмежений доступ до сайту судової влади він не міг отримати ін-формацію в онлайн режимі щодо процесуального руху цієї адміністративної справи. Лише повернувшись у кінці травня 2022 року до м. Вінниці скаржник почав цікави-тися станом справи і на початку червня 2022 року йому стало відомо про відкриття на підставі постанови суду від 14 лютого 2022 року виконавчого провадження. 23 червня 2022 року адвокатом Чорною О. М. в його інтересах подана заява про ознайомлення з матеріалами справи, яке було відбулося 30 червня 2022 року. Тоді ж адвокатом отримана копія оскаржуваної постанови суду та зрештою передана йому. Відтак ОСОБА_1 вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, зокрема, через введений на території України воєнний стан.

Ретельно вивчивши матеріали адміністративної справи, скрупульозно проаналі-зувавши доводи скаржника у частині зазначених підстав для поновлення встановле-ного законом процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду пер-шої інстанції, суддя апеляційного суду дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопору-шення урегульований статтею 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї норми закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення судом постанови особою, яку при-тягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисни-ком, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з днем отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

З матеріалів справи убачається, що вона призначалася до розгляду судом першої інстанції неодноразово. Зокрема, ОСОБА_1 був обізнаний про зазначені призначення справи до розгляду, особисто брав участь у судових засіданнях, розписувався про явку у судові засідання, надавав пояснення. Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції він користувався послугами адвоката Бездітної Т. В., яка також була обізнана про місце, дні та часи призначених судових засідань з розгляду справи зважаючи на її та підзахисного численні клопотання про відкладення розгляду справи. Востаннє справа була призначена до розгляду на 14 лютого 2022 року. ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, надсилалася судова по-вістка, а також надсилалося смс-повідомлення за номером телефону, що зазначений як у протоколах про адміністративні правопорушення, так і у його власній заяві від 09 листопада 2021 року про ознайомлення з матеріалами справи. Тобто, суд першої інс-танції ужив максимально усіх можливих заходів для своєчасного, належного пові-домлення особи про дату, час та місце розгляду справи.

Належить звернути увагу, що копія постанови суду від 14 лютого 2022 року згідно супровідного листа від 16 лютого 2022 року отримана адвокатом Бездітною Т.В. наручно 17 лютого 2022 року, про що міститься відповідна розписка у матеріалах справи.

Суддя апеляційного суду, дослідивши матеріали адміністративної справи стосов-но ОСОБА_1 , проаналізувавши у сукупності усі доводи його клопотання щодо понов-лення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інс-танції, дійшла переконливого, об`єктивного та справедливого висновку про відсут-ність законних підстав для задоволення клопотання скаржника, поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду від 14 лютого 2022 року. Такий вис-новок ґрунтується на тій фактичній обставині, що скаржник, будучи обізнаним про наявність відносно нього складеного протоколу про адміністративне правопорушен-ня, а також уже про перебування справи у провадженні суду, її розгляд, тривалий час жодним чином не цікавився результатом процесуального руху та розгляду щодо нього адміністративної справи. Апеляційний суд зважає на введення на території України військового стану з 24 лютого 2022 року, однак, беручи до уваги відсутність активних бойових дій на території Вінницької області, об`єктивно неможливо виправ-дати бездіяльність скаржника як зацікавленої на даний час особи. Слід погодитися з тим фактом, що у певний час мало місце обмеження у доступі до офіційного сайту судової влади та у зв`язку із цим перевірити стан розгляду справи. Однак, це не поз-бавляє можливості для особи дізнатися про результат розгляду справи у будь-який ін-ший можливий спосіб, яких існує достатньо. Тобто, належить констатувати безпід-ставне зволікання особи у відповідній реалізації своїх прав щодо апеляційного оскар-ження судової постанови. Тим більше пам`ятаючи про наявність у нього захисника, яка цілком, у повному обсязі володіла усією фактичною інформацією щодо адмініс-тративної справи ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за від-сутності документальних доказів, які б свідчили про необхідність, обґрунтованість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, об`єктивні, належно умотивовані підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для апеляційного оскарження поста-нови суду відсутні.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сут-ність цього права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ( рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ). Можливість поновлення строку не є необмеженою, оскільки сторони у розумінні певного інтервалу часу повинні вжи-вати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справах «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності пра-восуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової про-цедури, у тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Апеляційний суд наголошує, що відмову у поновленні строку на апеляційне ос-карження у цій конкретній справі не можна трактувати як обмеження у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричинили порушення вказаного строку, не-можливо вважати об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення, подання у встановлений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди з ним. У свою чергу поновлення вказаного строку у цій конкретно справі призведе до порушення принципу правової визначеності та права на справед-ливий суд.

Як уже зазначалося, будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 14 лютого 2022 року скаржник не на-водить. Апеляційний суд не знаходить причин, що були б об`єктивно непереборними, тобто таких, як вказує Європейський суд з прав людини, що не залежали від воле-виявлення скаржника, або дійсно пов`язані з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду апеляційної інстан-ції у визначений законом строк.

З урахуванням викладеного, того, що скаржник не був позбавлений права та ре-альної можливості оскаржити судове рішення у строк, визначений нормами чинного КУпАП, апеляційний суд дійшов об`єктивного, переконливого та справедливого вис-новку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесу-ального строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року. Відповідно апеляційна скарга ОСОБА_1 згідно з вимогами статті 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення про-пущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Він-ницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року в адміністратив-ній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відпові-дальності за частиною першою статті 130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінниць-кого міського суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року повернути йому як особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду Т. О. Денишенко