Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9744/21
П О С Т А Н О В А

24.02.2022р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

04.12.2021р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ №301718 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 04.12.2021р. близько 13:18 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 211540" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. 2 Екіпажній в районі буд. №4А, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у встановленому законом медичному закладі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за адресою його місця мешкання зазначеної у протоколі. Жодних заяв або клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказані обставини, та те що ОСОБА_1 було відомо про обставини складання протоколу серії ААБ №301718 щодо нього та про розгляд справи Центральним районним судом м. Миколаєва, що останній засвідчив особистим підписом, за такого суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААБ №301718 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У якості доказів провини ОСОБА_1 до матеріалів справи окрім самого адміністративного протоколу додано направлення до медичного закладу, акт огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, оптичний DVD диск.

В ході огляду відеозаписів з DVD диск вбачається, що ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, дійсно має ознаки сп`яніння. На пропозицію працівників поліції погоджується пройти огляд на місці зупинки. Однак продуває технічний прилад "Драгер" неналежним чином, так що прилад не встигає зафіксувати видихуване повітря. Після четвертої невдалої спроби, спілкування між ОСОБА_1 та працівниками поліції проходить на підвищених тонах, та у зв`язку із нахабною поведінкою, на останнього надягають кайданки та садять до салону патрульного автомобіля. Працівник поліції вчергове пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповідає що згоден проходити огляд. Однак працівник поліції з невідомих підстав, вказує що наведені дії ОСОБА_1 у вигляді 4 хибних спроб продуття "Драгеру" слід трактувати як відмову від проходження медичного огляду та повідомляє про складення адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Враховуючи викладене, оскільки відеозаписами встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння, однак його дії працівниками поліції хибно розцінено як відмову від такого огляду; зважаючи на недоведеність достатніми та неспростовними доказами факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння та порушення п. 2.5 ПДР України, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття адміністративного провадження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.