КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року

м. Київ

справа №381/4204/21

провадження №33/824/1721/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.,

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Ничик Аліни Валеріївни

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Ничик Аліни Валеріївни

на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2022 року у складі судді Зебелян Н.В.,

якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом установлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №080766 від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 15 листопада 2021 року о 18 год. 19 хв. в м. Фастів по вул. Л. Українки керував автомобілем ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Продувати прилад Драгер ОСОБА_1 відмовився під запис нагрудної камери. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_1 - Ничик А.В. 09 червня 2022 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Уважає, що оскаржувана постанова прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, є упередженою та необґрунтованою.

В обґрунтування вимог зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано номера камери, на яку фіксувалась відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, також як і не зазначено номер Драгеру, яким пропонували проходити освідування.

В акті, долученому до матеріалів справи, не вказано прізвище особи, в якої проведено огляд, що, на думку апелянта, ставить під сумнів справжність даного доказу і дійсність того, що саме цей акт було застосовано до ОСОБА_1 .

Зауважує, що ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху, що зафіксовано на камеру і постійно наголошувалось останнім, а тому у даному випадку не можна застосовувати до нього порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху.

Вказує, що працівник поліції лише усно пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, не зазначаючи в якому конкретно закладі охорони здоров`я, що наділений правом проведення відповідного огляду. Також особі не були роз`яснені його права і обов`язки, від керування транспортним засобом він не відсторонювався.

ОСОБА_1 та його адвокат Ничик А.В. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Ничик А.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №080766 від 15 листопада 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_1 15 листопада 2021 року о 18 год. 19 хв. в м. Фастів по вул. Л. Українки керував автомобілем ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився під запис нагрудної камери. Своїми діями водій порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно висновків Верховного Суду у справі№216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Положеннями ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як роз`яснено у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Варто зазначити, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що він лише мав намір сісти за кермо та загнати автомобіль в гараж, проте самого факту керування не було та він у той момент не був учасником дорожнього руху, що зафіксовано на камеру, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ГАЗ державний номер НОМЕР_1 матеріали справи не містять, відеозапис з місця пригоди не відображає тих обставин, за якими можливо було б установити, що ОСОБА_1 під час його зупинку працівниками поліції дійсно був за кермом автомобіля, який рухався.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті130 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає обґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_1 щодо безпідставного притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Зважаючи на викладені обставини, апеляційний суд доходить висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті першої 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись статтями 245, 247, 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_1 - Ничик Аліни Валеріївни про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_1 - Ничик Аліні Валеріївні строк на апеляційне оскарження постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Ничик Аліни Валеріївни - задовольнити.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2022 року - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті першої 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «05» липня 2022 року.

Суддя В.А. Кравець