Провадження № 3/742/474/22
Єдиний унікальний № 742/1143/22
Постанова
06 липня 2022 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Карунського С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , раніше протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався,
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 260090 від 28.05.2022 року об 21 год 30 хв. на автомобільній дорозі Н-07 106 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на прилад «Драгер» № 973, огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився на прилад «Драгер» під запис на бодікамеру.
В письмових запереченнях представник ОСОБА_1 вказав, що з його підзахисний не перебував в стані сп`яніння та після проходження огляду заперечував його результати, але працівник поліції відмовився проводити його обстеження в лікувальному закладі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням ( проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Надаючи аналіз диспозиції статті 130 КУпАП суд констатує, що вона не передбачає відповідальності лише в двох випадках: керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння .
Відповідно до вимог п.2.9 А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, забороняється водіям керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або знаходячись під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
протокол про адміністративне правопорушення серії серії ААБ № 260090 від 28.05.2022 в якому зазначено, що 28 травня 2022 року об 21 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі Н-07, 106 км ОСОБА_2 керував транспортним засобом MІTSUBISHI PAJERO державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на прилад «Драгер» № 973, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився приладом «Драгер» під запис на бодікамеру, чим порушив п. 2.9а ПДР України. (а.с.3).
Роздруківка з тестування на алкоголь відповідно до якої результат тесту ОСОБА_1 становить 0,28 проміле .(а.с.2)
ДВД-диск на якому відображено, що на вимогу працівника поліції пройти обстеження на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чоловік погоджується і після проходження обстеження прилад вказує на результат 0,28 % проміле. Після чого чоловік просить працівника поліції зробити аналіз крові, на що останній вказує, що обстеження проведено за допомогою приладу «Драгер» і вразі незгоди він зможе оскаржити його дії в суді і запис приривається.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.9 ПДР, який передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Частинами 2,3,4,5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
З дослідженого в судовому засіданні відео вбачається, що після обстеження на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду та запропонував працівнику поліції здійснити обстеження його крові на вміст алкоголю, на що працівник поліції в порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП не здійснив обстеження в закладі охорони здоров`я, а лише роз`яснив право на оскарження його дій в суді.
Враховуючи, що ОСОБА_1 фактично не погодився з результатами обстеження на стан сп`яніння на місці вчинення адміністративного правопорушення, а працівником поліції не було здійснено обстеження останнього в закладі охорони здоров`я, то в силу вимог ч.5 ст.266 КУпАП, суд констатує, що обстеження ОСОБА_1 було здійснено з порушенням вимог ч.2 ст.266 КУпАП, а тому в силу вимог ч.5 ст.266 КУпАП , суд визнає недійсними результати обстеження, а корінець тестування на стан алкогольного сп`яніння недопустимим доказом.
Також слід зазначити, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Згідно п.п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Зазначені вимоги нормативних актів працівниками поліції дотримані не були.
Так, з долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію за допомогою засобів, які не ведуть безперервну відеозйомку.
Слід зазначити, що вибіркове надання відеозаписів з місця події, які підтверджують позицію лише працівників правоохоронних органів є неприпустимим і свідчить про непрофесійність останніх та збирання доказів з порушенням норм діючого законодавства.
Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення слід зазначити, що протокол є належним та допустимим доказом, але з дочки зору достатності його недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в ньому зазначено лише суть правопорушення, яке не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Таким чином, суд констатує, що наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів не достатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.
Інші належні та допустимі докази, що підтверджують вчинення особою правопорушення п. 2.9(а) ПДР , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність в діях ОСОБА_1 зазначеного складу правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя -
Провадженя в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Суддя Анатолій Коваленко