Справа № 304/1004/22 Провадження № 3/304/769/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., з участю секретаря судового засідання Соханич Л.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гаєвої Г.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

дев`ятнадцятого травня 2022 року о 15.05 год у місті Перечин по вулиці Ужанській, 25 Ужгородського району Закарпатської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Ауді А6», р/н НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що причиною зупинки його транспортного засобу поліцейськими спочатку стало те, що він керував автомобілем будучи не пристебнутим паском безпеки, після чого поліцейські звинуватили його в тому, що скло на автомобілі тоноване, а потім виявили ознаки наркотичного сп`яніння. Спочатку працівники поліції оформили відносно нього інший протокол, після чого запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він погодився, однак коли дізнався, що необхідно їхати до міста Ужгорода до наркодиспансеру, то відмовився, оскільки з ним була дитина і це б зайняло багато часу.

Його представник адвокат Гаєва Г.С. додатково зазначала, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти тестування на алкоголь за відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння, а після його згоди огляд не проводить та скеровує такого для проходження вже наркотичного огляду до медичного закладу. При цьому звертала увагу суду на те, що встановлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 поліцейський не здійснював, навіть не представився, у протоколі зазначив такі ознаки, зокрема «зіниці очей не реагують на світло», виписавши їх з мобільного телефону. Вважала, що суду не надано достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відмова останнього від проходження огляду саме у закладі охорони здоров`я була викликана станом крайньої необхідності. Через наведене просила закрити провадження у справі за наявності обставин, передбачених пп 1, 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі Правила) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями п. 2.9. «а» Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У свою чергу відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а також за відмову від проходження до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Згідно з п. п. 2-7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС/МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або ж лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із аналізу диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП можна дійти висновку, що для констатування наявності складу даного адміністративного правопорушення достатньо вираженої відмови або ухилення водія від проходження медичного огляду в установленому порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння. Така відмова є порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлено, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237139 від 19 травня 2022 року, Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ААБ № 237139, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 19 травня 2022 року та його поясненнями у судовому засіданні.

Суд констатує, що протокол складено відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Посилання адвоката Гаєвої Г.С. на стан крайньої необхідності при вчиненні ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення ніяким чином ним не підтверджується.

Статтею 18 КУпАП визначено, що є дією, вчиненою в стані крайньої необхідності така дія була єдиним вірним рішенням для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Так, в даному випадку, якщо, як вказувала захисник, дитина, яка перебувала у автомобілі з ОСОБА_1 розплакалася, потрібно було доставити дитину по дорозі до медичного закладу додому, при тому, що як місцем проживання ОСОБА_1 , так і місцезнаходженням медичного закладу є місто Ужгород. Крім того, якщо дійсно була така обставина, то чому ОСОБА_1 відразу не повідомив працівника поліції, що йому потрібно з кимось залишити дитину.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27 вересня 2001 року зазначив, що лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль за здійсненням правосуддя.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відтак наведені та досліджені в судовому засіданні докази та викладені вище аргументи дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення накладатиметься відповідно до санкції зазначеної норми закону, оскільки згідно положень ч. 2 ст. 33 КУпАП у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2022 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» складає 496,20 грн.

Керуючись ст. 41-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.