провадження № 3/208/557/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Савранський Т.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм маршрутного таксі №20, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 14.12.2021 року по проспекту Аношкіна 65, керуючи автомобілем «Daimler Chrysler» н/з НОМЕР_1 перебуваючи у режимі маршрутного таксі №20, який перевозив пасажирів у кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою т.з., чим порушив п.п.8 п.2-2 постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в зазначений у протоколі день, вранці, здійснював керування «Daimler Chrysler» по маршруту №20. Транспортний засіб був наполовину пустий, оскільки трафіки в цей час за звичай не загружений. Деякі пасажири дійсно стояли, хоча вільних місць було достатньо. Пасажири збиралися виходити на найближчій зупинці громадського транспорту, тому готувалися до виходу і перемістилися до дверей.

Перевезення пасажирів з перевищенням кількості місць передбачених для сидіння не здійснював. З протоколом він не згодний. Вину свою не визнав.

Згідно матеріалів справи свідок ОСОБА_3 пояснила, що 14.12.2021 ркоу по вулиці Пеліна вона булла опитана в якості свідка, щодо додержання карантинних норм, за фактом того що водій маршрутного таксі №20 був без засобів індивідуального захисту та з пассажирами у великій кількості.

Вивчивши наявні матеріали справи, судом встановлене наступне.

Згідно положень ч.1 ст.44-3 КУпАП накладення адміністративного стягнення на правопорушника настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ч.1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей. Об`єктом правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП полягає в суспільних відносинах у сфері охорони здоров`я населення. Безпосередній об`єкт встановлені Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування правила дотримання карантину.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу.

Дії ОСОБА_2 , посадовою особою кваліфіковані як порушення п.п.8 п.2-2 постанови КМУ №1236.

Підпунктом 8 пункту 2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року (в редакції від 06.12.2021 року) передбачено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється в тму числі здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Врахвуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою не доведено факт перевезення ОСОБА_2 пасажирів з порушенням правил карантину.

Інкриміноване Кайтаз порушення не підтверджено, а ні технічної документацією транспортного засобу, а ні відео фіксацією транспортного засобу на момент зупинки.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не зазначають конкретні обставини справи, а саме не вказуть конкретну особу водія, марку та номерний знак транспортного засобу, не містять конкретний час виявлення інкримінованого правопорушення, тому судом до уваги не беруться.

Прийняття рішення про винність ОСОБА_2 тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення складеного працівниками поліції, є порушенням принципів законності, презумпції невинуватості та змагальності сторін.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належних та беззаперечних доказів на підтвердження наявності об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення, посадовою особою не надано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ, суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вивчивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_2 , пояснення свідка ОСОБА_3 , суд вважає що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до КУпАП, якщо дії особи не є такими, що могли б розцінюватися як правопорушення, то відсутня і сама подія адміністративного правопорушення. Склад правопорушення, це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, при цьому відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному вивченні обставин справи в їх сукупності, вважаючи що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, керуючись ст.ст. 44-3, 247 п.1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Т.А. Савранський