П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.07.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

10.02.2022 року о 23 год. 10 хв. у м. Львові по вул. В. Великого, 61 ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820 № ARHK 0114, результат позитивний 2.27 проміле, тест № 1191.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від захисника адвоката Кузьміна Є.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Разом із тим, адвокатом подано до суду клопотання про закриття провадження у справі. Свою позицію захисник мотивує тим, що чинне законодавство має очевидну колізію в межах однієї ст.266 КУпАП. Так, з одного боку, згідно ч.2 ст.266 КУпАП передбачено під час проведення огляду особи на стан сп`яніння застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів визначено, що огляд проводиться в присутності двох свідків. Водночас ч.6 ст.266 КУпАП передбачає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Адвокат Кузьмін Є.О. наголошує, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився без присутності двох свідків, тому вважає це порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року. За наведених обставин захисник наполягає, що є достатні підстави для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД № 235128 від 10.02.2022 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; тестом на виявлення стану алкогольного сп`яніння № 1191, проведеним 10.02.2022 року за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 № ARHK 0114, результат позитивний 2.27 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд водія ОСОБА_1 проводився за допомогою пристрою Drager Alcotest 6820 № ARHK 0114 у зв`язку з виявленням в останнього ознак сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння очей, нестійка хода, результат огляду водія на стан сп`яніння 2,27 проміле; рапортом командира роти №3 батальйону №4 УПП у Львівській області І. Вдовича від 10.02.2022 року, згідно якого 10.02.2022 року близько 23.10 год. у м. Львові по вул. В.Великого шляхом блокування було зупинено автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , що мав суттєві технічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 - ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим на місці було проведено огляд водія та отримано позитивний результат на стан алкогольного сп`яніння, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 10.02.2022 року о 23 год. 10 хв. у м. Львові по вул. В. Великого, 61 дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

При цьому, суд враховує, що водій ОСОБА_1 з результатом проведеного на місці огляду на стан сп`яніння погодився, про що особисто розписався у відповідному акті огляду, засвідчивши достовірність результату проведеного вимірювання із застосуванням спеціального технічного засобу 2,27 проміле (а.с.4). Також на відеозаписі з нагрудних камер працівників УПП у Львівській області зафіксовано, як ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції повідомив, що "трохи вживав, відмовлятися не буде" (диск І, файл clip-0, епізод 6:15-6:25).

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника, викладених останнім в клопотанні про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, чинне законодавство передбачає альтернативу при проведенні огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів: такий огляд проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису або ж із залученням двох свідків, при цьому, останній варіант допускається лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, тобто є винятком із загального правила.

У свою чергу, згідно п.4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Таким чином, національне законодавство дійсно містить колізію, на що вказує захисник - адвокат Кузьмін Є.О. у своєму клопотанні про закриття справи щодо ОСОБА_1 , адже норми КУпАП дозволяють поліцейським проведення огляду водія на стан сп`яніння без залучення свідків за умови здійснення відеофіксації такого огляду, водночас вищевказаний Порядок, затверджений Кабінетом Міністрів України, зобов`язує у кожному випадку проведення огляду залучати свідків.

За наведених обставин суд звертає увагу сторони захисту на те, що в даному випадку застосуванню підлягають власне положення ч.2 ст.266 КУпАП.

При цьому, судом враховується, що колізії в законодавстві є різновидом юридичних колізій, які виникають за наявності розбіжності (зокрема, суперечності) між реально або формально-чинними нормами права, які закріплені в законодавстві і регулюють однакові фактичні відносини. Ієрархічні (субординаційні) колізії виникають тоді, коли на врегулювання одних фактичних відносин претендують норми, що знаходяться на різних щаблях в ієрархічній (вертикальній) структурі законодавства і тому мають різну юридичну силу. Загальний колізійний принцип, який використовується для подолання ієрархічних колізій визначає, що у разі суперечності застосовуються норми, що мають більш високу юридичну силу. Подолання ієрархічних колізій неможливе без з`ясування ієрархічної (вертикальної) структури законодавства України. Ця структура визначається юридичною силою нормативних актів, яка, у свою чергу, залежить від місця, що посідають органи, які видають ці акти, в механізмі держави.

Так, у листі Міністерства юстиції України №758-0-2-08-19 від 26.12.2008 року "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" зазначено, що у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу.

Тому у даному випадку положення КУпАП, як кодифікованого нормативно-правового акта, прийнятого законодавчим органом, мають вищу юридичну силу щодо положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений Кабінетом Міністрів України, тобто органом виконавчої влади.

Крім цього, слід враховувати, що зазначений Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року і на той час відповідав положенням ч.2 ст.266 КУпАП, якими вимагалось при проведенні огляду на стан сп`яніння обов`язково залучати двох свідків. Водночас на даний час частина 2 ст.266 КУпАП викладена в новій редакції згідно змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-IX від 16.02.2021 року, і передбачає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Таким чином, позиція законодавця з часом змінилася і знайшла своє відображення в КУпАП. Однак, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду після змін у законі не був приведений у відповідність до норм КУпАП. А отже, підзаконний нормативно-правовий акт почав суперечити в частині фіксації процедури проходження водіями огляду на стан сп`яніння закону. Тому застосуванню підлягають саме норми закону (КУпАП) як такі, що мають вищу юридичну силу і за часом прийняті законодавцем останніми, тобто є актуальними.

У зв`язку з наведеним проведення поліцейськими огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки автомобіля із здійсненням безперервного відеозапису та без залучення понятих відповідає положенням ч.2 ст.266 КУпАП та не є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як на цьому наполягає захисник.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.