Справа № 699/476/22
Номер провадження № 3/699/448/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Свитка С.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 08.04.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 , інші відомості про особу суду невідомі,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2022 року близько 13 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину визнав, заяв та клопотань суду не надав, у тому числі щодо залучення захисника. Права, передбачені ст.268 КУпАП роз`яснені.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить такого висновку.

Диспозицією частини 1 статті ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В протоколі серії ВАБ №515063 від 18.04.2022, у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» зазначено «притягався за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

Однак, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено ні копій постанови суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ні будь-якого іншого доказу на підтвердження того, що він притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, у зв`язку з відсутністю відповідних доказів, суд не може розцінювати ОСОБА_1 як особу, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в повному обсязі підтверджується

в сукупності наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №515063 від 18.04.2022 (а.с. 2);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.04.2022 року (а.с. 3);

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 18.04.2022 (а.с.4).

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості та є достатніми.

Тому суд приходить до висновку, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в повному обсязі доказана, а тому останній підлягає адміністративній відповідальності та піддається адміністративному стягненню.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи при накладенні адміністративного стягнення, немає.

З урахуванням особи порушника, який притягується до адміністративної відповідальності, обставин вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає, що на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у виді громадських робіт на строк сорок годин.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн., які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 294, 307, 308 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк сорок годин, яке відбувати не більше, як чотири години на день.

Строк відбування даного стягнення обчислювати з часу звернення постанови до виконання.

Надіслати дану постанову на виконання до Звенигородського районного сектору №1 філії ДУ "Центр пробації" в Черкаській області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 08.04.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 , інші відомості про особу суду невідомі, судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь Державної судової адміністрації України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом десяти днів з дня винесення даної постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Свитка С.Л.