ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/507/22 Справа № 211/7237/21 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бражника Дениса Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року ОСОБА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваної постанови, 01.11.2021 о 23-45 годин, в м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Дніпровське шосе, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Geely СК" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Бражник Д.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що постанова прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, захисник зазначає, що суд не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , який зазначив, що автомобілем не керував, тому не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому вказує, що матеріали справи не містять відеозапису або інших доказів, які б підтвердили, що автомобіль на момент зупинки був у русі під керуванням ОСОБА_1 , що не може свідчити про наявність в його діях складу правопорушення, що йому закидається.

Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків, на які посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в них відсутні додаткові питання до свідків, зокрема не з`ясовано чи бачили вони особу, яка керувала транспортним засобом, чи дійсно ОСОБА_1 мав ознаки сп`яніння, чи відмовлявся він в їх присутності від проходження огляду на стан сп`яніння, проте суд не врахував ці обставини, які могли істотно вплинути на його висновки. Між тим, захисник вказує, що направлення на огляд до медичного закладу ОСОБА_1 не вручалося, що підтверджується відсутністю його підпису на ньому, та не роз`яснено право пройти огляд самостійно протягом двох годин, що свідчить про порушення працівниками поліції порядок проходження огляду на стан сп`яніння, та не доводить вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Окрім того, апелянт посилається й на те, що зупинка автомобіля була незаконною та протиправною, так як будь-яких доказів на підтвердження законності причин зупинки ОСОБА_1 надано не було та він не був усунутий від керування автомобілем фактично, а лише формально, що свідчить про не належне виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків та невідповідність рішення суду вимогам закону, тому враховуючи вищевикладене, просить постанову скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, частково дослідивши докази, апеляційний суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 275152 від 01.11.2021, складеному в присутності ОСОБА_1 ; письмовими показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп"яніння від 01.11.2021; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, зазначеним у протоколі, на якому зафіксовані фактичні обставини справи, в тому числі зупинка автомобіля ОСОБА_1 та факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння, як на місці зупинки із використанням спеціальних технічних засобів, так і в медичному закладі.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується вищезазначеними доказами.

Поряд з цим, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, доводи захисника про недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в постанові, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх достовірності і судом надано їм належну й обґрунтовану правову оцінку.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності в його діях складу цього правопорушення.

Що стосується посилання апелянта на незаконність зупинки автомобіля ОСОБА_1 , то воно є необґрунтованим і спростовується рапортом працівника поліції, в якому зазначено, що о 23 год 34 хв екіпажом патрульної поліції отримано виклик про те, що невідомий чоловік за кермом автомобіля "Geely СК" д.н.з. НОМЕР_2 темно-синього кольору перебуває у стані сп"яніння, в ході відпрацювання якого було виявлено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", є причиною для зупинки транспортного засобу та обґрунтовує подальші дії працівників поліції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли, є надуманими й розцінюються судом як спосіб захисту, оскільки а ні на відеозаписі, а ні в протоколі таку позицію водія не зафіксовано. При цьому, згідно з відеозаписом, долученого до протоколу видно, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, після того, як до нього після зупинки, підійшли працівники поліції та будь-яких інших осіб, поряд з транспортним засобом зафіксовано не було.

Твердження захисника про те, що направлення для проходження огляду на стан сп"яніння ОСОБА_1 не вручалося та йому не було роз`яснено право пройти такий огляд самостійно протягом двох годин у медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки таке направлення міститься у матеріалах справи. При цьому, з урахуванням того, що відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно у присутності поліцейського, на що водій ОСОБА_4 категорично відмовився, підстави для направляння його працівниками поліції до медичного закладу та проходження ним огляду самостійно були відсутні.

Посилання апелянта на те, що письмові пояснення свідків, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в них відсутні додаткові питання до свідків, є неспроможними та зводяться до переоцінки доказів і власного тлумачення положень закону. Поряд з тим, ці пояснення підписані свідками і посадовою особою та будь-яких обставин, які б викликали сумніви у їх достовірності, апеляційним судом не встановлено.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_4 не було усунуто від керування автомобілем, є недоведеними та спростовується наявними у справі доказами, зокрема відеозаписом з якого видно, що працівником поліції було відсторонено ОСОБА_4 від керування транспортним засобом, вилучено водійське посвідчення та роз"яснено його право викликати тверезого водія.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, оскаржування їх дій або ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколів, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано.

Що стосується клопотання захисника про визнання недопустимим доказом - відеозапису, то вони також не заслуговують на увагу з огляду на те, що суд, з метою перевірки доводів сторони захисту, має право з власної ініціативи витребувати докази, на які міститься посилання в матеріалах справи, для повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин та розгляду справи по суті, що відповідає вимогам КУпАП та не порушує прав та інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в цьому випадку ОСОБА_4 ..

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бражника Дениса Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко