Справа № 522/5742/22
Провадження № 3/522/5558/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2022 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В. розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси, 19 травня 2022 року надійшли матеріали про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАВ № 163257 від 03.05.2022 року, вбачається, що 03.05.2022 року о 13 годині 00 хвилин по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , здає квартиру в найм, чим займається підприємницькою діяльністю без дозвільних документів, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, була ознайомлена з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 268 КУпАП України. Зазначила, що дійсно здала квартиру в найм у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, однак не вважає, що дані дії підпадають під ознаки складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КпАП України).

Частиною 1 ст.164 КУпАП, за якою кваліфіковані дії притягуваного до відповідальності, передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, згідно з ч. ч. 1, 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є юридичні особи, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 ГК України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм слідує, що господарська діяльність носить системний характер у виді діяльності суб`єктів господарювання, яка має вартісну ознаку, тобто цінову визначеність, та відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП підлягають лише суб`єкти господарювання.

Об`єктивна сторона вказаного порушення полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Із наявних матеріалів справи, суд встановив, що ОСОБА_1 не зареєстрована у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець.

Відповідно до ст.ст. 319, 320 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, в тому числі використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, реалізація фізичною особою права щодо здачі власного нерухомого майна в оренду може здійснюватися як у межах підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), так і поза підприємницькою діяльністю (без реєстрації фізичною особою-підприємцем).

Особливості оподаткування доходів фізичної особи від здачі об`єктів нерухомості в оренду регулюється ст. 167, ст. 170 Податкового кодексу України, Постановою КМУ № 1253 від 29.12.2010 р. «Про затвердження Методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб» та рішенням органів місцевого самоврядування (приймається за місцем розташування об`єкта нерухомості).

Відповідно до п.п. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, «податковим агентом платника податку-орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар».

Цим же підпунктом визначено, що об`єкт оподаткування визначається, виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об`єкт оподаткування визначається, виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.

Відповідно до п.п. 170.1.4 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, «доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.».

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16? підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, з об`єктів оподаткування стягується військовий збір у розмірі 1,5%.

Таким чином, чинне законодавство України на сьогоднішній день, передбачає, що фізична особа має право здавати в оренду нерухоме майно, яке належить їй за правом власності, без реєстрації суб`єктом підприємницької діяльності.

Також суд приходить до висновку, що орган поліції не є належним контролюючим органом щодо оподаткування доходів фізичної особи від здачі об`єктів нерухомості в оренду.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів положення ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КпАП України, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд, керуючись ст. 252 КпАП України, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Оцінюючі у сукупності усі фактичні обставини даної справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 провадила господарську діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), а саме, по справі відсутні докази неправомірного надання житла в оренду.

Керуючись ст.164,ст.7,247,254,279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: А.В. Науменко