ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5023/22
провадження № 3/753/2801/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Міст» на посаді кур`єра, одруженого, на утриманні маючого неповнолітню дитину 2007 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААБ № 304622),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 06.04.2022 року, о 17 год. 15 хв., рухаючись по просп. М. Бажана (Південний міст в напрямку Правого берегу) у м. Києві, керував автомобілем марки «Hyundai Matrix», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову обличчя та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру працівників поліції 473523.

ОСОБА_1 в суді свою вину не визнав, пояснив, що від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки у нього не було часу, так як йому потрібно було відвезти дитину на вокзал. При цьому на підтвердження своєї невинуватості надав відео, зняте ним, яке на його думку підтверджує те, що він не перебував в стані сп`яніння, в тому числі наркотичного. Також звертав увагу суду на те, що під час пропозиції пройти огляд не були присутні свідки. Враховуючи викладене просив провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

При цьому згідно п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову обличчя та виражене тремтіння пальців рук.

За наведених обставин вважаю, що у працівників поліції були наявні передбачені законом підстави для проведення ОСОБА_1 відповідного огляду на стан сп`яніння, про що працівник поліції і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було також зафіксовано за допомогою нагрудної камери працівників поліції, запис якої було долучено до матеріалів справи.

Так, з даних відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, переглянутого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено на блокпосту, для перевірки. В ході спілкування із ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі (лікаря-нарколога), однак останній від проходження огляду у медичному закладі (лікаря-нарколога) відмовився, зазначивши, що так йому запропонували працівники поліції, та вказав, що він може пройти огляд на місці зупинки. При цьому вказав, що він взагалі не п`є, вчора покурив та ліг відпочивати (фрагмент відео 17.19.38, ), однак наразі він тверезий, так як сьогодні він не курив (фрагмент відео 17.21.08).

Разом з тим порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чітко врегульований чинним законодавством, і можливості перевірки стану наркотичного сп`яніння, з урахуванням наявності ознак саме наркотичного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу Законом не передбачено.

Вказані дії ОСОБА_1 оцінюються як ухилення від проходження відповідного огляду, з метою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема, наркотичного сп`яніння.

При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що під час пропозиції йому пройти відповідний огляд були відсутні свідки, як на підставу для виправдання, є неспроможними, так як положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано пропозиція ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі (лікаря-нарколога) та зафіксовано чітку відмову порушника від проходження даного огляду. Враховуючи наявність безперервного відеозапису пропозиції пройти огляд та отримання відповіді на вказану пропозицію, підстав для залучення свідків не було.

Також на вказаному відеозаписі поліцейський детально роз'яснив наслідки відмови від проходження огляду. За наведених обставин твердження ОСОБА_1 про те, що саме за вказівкою працівників поліції він відмовився від проведення відповідного огляду є неспроможними.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого ОСОБА_1 , не можливо зробити висновок про відсутність в останнього ознак сп'яніння, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, рішення щодо необхідності проведення огляду на стан сп'яніння віднесено до компетенції поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

Згідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не встановлено.

Крім того, відповідно до ч. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з даних відеозапису, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, та останньому роз`яснено те, що сьогодні він не має права керувати транспортним засобом, у зв`язку з чим необхідно, щоб приїхав тверезий водій, який під розписку забере автомобіль або ж автомобіль буде евакуйовано.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, за обставин, викладених у мотивувальній частині постанови, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя