ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/685/22 Справа № 202/1819/22 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

За постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

13 червня 2022 року на вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки про існування постанови він дізнався випадково, під час ознайомлення з електронними документами в додатку Дія 11 червня 2022 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе провести апеляційний розгляд за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про відмову у поновленні строку з поверненням апеляційної скарги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Слід звернути увагу, що вказані вище норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНК-2/037 від 22 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 , то останній, на кожному аркуші цього протоколу ставив свій особистий підпис, що свідчить про те, що він був обізнаним про наявність відносно нього справи в суді.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся судом першої інстанції за допомогою надсилання на його номер телефону SMS повідомлення про дату та час призначення справи на 17 травня 2022 року, що підтверджується довідкою про доставку SMS.

З наведеного вище слідує, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим та обізнаними про наявність відносно нього справи в суді першої інстанції, а також про дату її розгляду. При цьому, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Отже, доводи клопотання ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження через його не обізнаність про наявність відносно нього постанови судді, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в останнього були відсутні перешкоди для звернення до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення в межах строку на оскарження.

Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести особа, яка заявляє таке клопотання.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 не зазначено.

Враховуючи наведене вище, вважаю, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.

Керуючись, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку, - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як подану після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко