ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 Справа №607/22527/21

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого в АВ «Метал Груп», жителя АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №258480 від 01 грудня 2021 року вбачається, що «01 грудня 2021 року о 18 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Бродівська, 59А, ОСОБА_1 керував автомобілем «Dacia Logan» р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OML №ARLM 0300 (повірка дійсна до 12 квітня 2022 р.), на табло якого висвітило результат 0,63 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 01 грудня 2021 року о 18 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Бродівська, 59А він не керував автомобілем, автомобіль перебував на узбіччі у нерухомому стані. Крім того, працівники поліції після незгоди із результатами, які показав технічний прилад Драгер, та повідомлення про бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, не забезпечили йому можливість пройти такий огляд. Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння. У зв`язку з наведеним, вважає, що провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дубчак С.П. звернувся до суду із запереченням на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №258480, в якому зазначає, що працівниками поліції при складанні вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення порушено вимоги ст.ст.256,266 КУпАП, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, оскільки працівники поліції після незгоди із результатами, які показав технічний прилад Драгер, та повідомлення ОСОБА_1 про бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, не забезпечили можливість особі, яка притягується до адміністративної відповідальності пройти такий огляд.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння. При цьому в п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, водій підлягає огляду лише при наявності ознак алкогольного сп`яніння.

Також вказує, що ОСОБА_2 на момент керування транспортним засобом не перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що повідомив працівників поліції, крім того, виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте такої можливості йому не було надано, підтвердженням чого є складене працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 грудня 2021 року, яке складається лише у випадку, коли водій відмовився від такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Також зазначає, що з огляду на порушення, допущені працівниками Управління патрульної поліції в Тернопільській області, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння 01 грудня 2021 року.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він був присутній під час того, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер». Після проходження огляду ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Однак, працівники поліції проігнорували дане прохання та склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Який був показник на технічному приладі «Драгер» свідкові невідомо.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, свідка та дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідна сукупність наступних фактів (з призми обставин справи, яка розглядається судом):

1) особа повинна керувати транспортним засобом; 2) у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції; 3) поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків; 4) отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків; 5) поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків; 6) отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків.

На підставі п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №258480 від 01 грудня 2021 року, інспектор поліції не зазначив даних про те, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння, які відповідно до п.3 Наказу №1452/735 від 09.11.2015 року, мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні, автомобіль був зупинений зі слів працівників поліції, оскільки було наявне повідомлення про причетність його водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували звернення громадян на лінію «102» щодо факту порушення водієм автомобіля «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 правил дорожнього руху, як і відсутній протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , чи іншою особою, яка знаходилась у вказаному автомобілі. Долучений рапорт поліцейського роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Петрик Д., від 01 грудня 2021 року в якому зазначено, що поступив виклик про адміністративне правопорушення на лінію «102», не може бути взятий судом до уваги в якості доказу, оскільки поліцейський є заінтересованою особою. Так, згідно п. 53 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 року по справі справа №524/5741/16-а, суд зазначив, що наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частина 3 статті 266 КУпАП передбачає, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Подібні вимоги щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння містяться і в пунктів 6 та 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

З огляду на наведені норми закону, суд вважає слушними посилання представника ОСОБА_4 на те, що працівники поліції не забезпечили можливість особі, яка притягується до адміністративної відповідальності пройти огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він був незгоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тому виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте такої можливості йому надано не було. Вказані доводи підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_3 , який в судовому засіданні пояснив, що після проходження огляду ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Однак, працівники поліції проігнорували дане прохання та склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Також, слід зазначити, що виходячи із змісту п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, п.п.6, 8 Порядку №1103, п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395 оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, є обов`язковим.

У матеріалах долучених до протоколу про адміністративне правопорушення знаходиться направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 грудня 2021 року, однак суд, оглянувши долучені до матеріалів справи докази не знайшов підтвердження, що ОСОБА_1 будь яким чином ознайомлювався з вказаним направленням. Дана обставина підтверджує той факт, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Крім того, відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10ПДР України).

Згідно п. 27 вищевказаної постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Рух це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, під керуванням транспортним засобом треба розуміти виконання функцій водія, тобто вчинення дій, що призвело до зміни положення транспортного засобу відносно початкового. Суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у цьому випадку є водій транспортного засобу.

Разом із тим, у відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що будь-які належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 01 грудня 2021 року о 18 год. 15 хв. в м. Тернопіль, по вул. Бродівська, 59А, в матеріалах справи відсутні.

Так, долученим до матеріалів справи диском із відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції не підтверджується факт керування транспортним засобом, а також відсутні будь-які дані, які б підтвердили, що останній був зупинений працівниками поліції в ході керування транспортним засобом.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

При цьому суд також зазначає, що відповідно до п.5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В порушення вищевказаної норми, працівниками поліції додано до протоколу про адміністративне правопорушення диск, на якому містяться декілька фрагментів відеозаписів, зміст яких не містить жодних відомостей про особу, що здійснює відеозаписування, та зі змісту яких неможливо встановити місце, час, хронологію та суть подій, що мали місце 01 грудня 2021 року о 18 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Бродівська, 59А. Крім того, вищевказаними відеозаписами не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

У зв`язку з наведеним, вищевказаний диск з відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції суд оцінює критично, та він не може бути покладений в основу судового рішення на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень статтей 7, 9 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять. Нормами КУпАП не покладено обов`язку збирання доказів у справі на суд. У відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності суд приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, статтями 7, 9, 130, 247, 251, 255, 280, 283 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій