Справа №591/6581/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О.В.
Номер провадження 33/816/41/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/6581/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.11.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки суддею суду першої інстанції не було враховано, що він не перебував у стані сп`яніння, а тому у працівників поліції були відсутні підстави для ініціювання огляду на стан сп`яніння. Просить врахувати, що тричі продував прилад і це не була імітація з його боку, прилад був несправний, що не було враховано суддею при постановленні судового рішення.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 01.11.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 05.09.2021 о 04:45 по просп. М. Лушпи, в районі буд. 39А керував автомобілем «ЗАЗ SENS», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 та його захисник Харченко М. А., будучи завчасно, у належний спосіб повідомленими про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги, 15.02.2022 в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду він них не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, що не суперечить положенням ст. 268, 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205504 від 05.09.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких в їх присутності водію ОСОБА_7 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу газоаналізатор алкотест «Drager», на що останній відмовився. Також відмовився прослідувати до найближчого медичного закладу (а. с. 4, 6);

- постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 4729177 від 05.09.2021 (а. с. 8);

- довідкою АП УПП в Сумській області від 06.09.2021, згідно якої на підставі відомостей ІТС «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 має посвідчення водія, яке в нього вилучено та знаходиться в УПП в Сумській області ДПП (а. с. 9);

- відеозаписом, згідно якого ОСОБА_1 керував т/з та у присутності свідків на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» та в медичному закладі (наявність у особи ознак сп`яніння також висловлена поліцейськими та зафіксована на відео).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративну правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) - відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР - 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення правопорушника, свідки відмови тощо.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність жодних ознак алкогольного сп`яніння, що вказувало на незаконність вимоги поліцейського пройти огляд, не заслуговують на увагу, оскільки питання встановлення наявності (чи відсутності) первинних ознак стану сп`яніння, які є підставами для вимоги проведення огляду водія т/з, відноситься до компетенції поліцейського. При цьому водію ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т/з (на що водій нібито погодився, однак кожного разу не виконував вказівки працівника поліції щодо правильності продування приладу, що мало наслідком не можливість ідентифікації результатів), так і у закладі охорони здоров`я, а тому за вказаних обставин працівниками поліції було законно оцінено такого роду дії як зловживання та запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я, оскільки це передбачено в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно якого огляд може бути проведений не лише поліцейськими, а й медичними працівниками у найближчому закладі охорони здоров`я, перелік яких затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, однак водій у категоричній формі відмовився від такого огляду.

Доводи про ймовірну несправність приладу є лише припущенням, яке нічим не обґрунтоване, беручи до уваги те, що прилад запустився та готовий був до роботи, однак систематичне не дотримання ОСОБА_1 вказівок поліцейського щодо правильності видиху до приладу призвело до неможливості отримання результатів, що вірно було оцінено як поліцейськими, так і судом як зловживання водієм.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.11.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов