КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/1447/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року місто Київ

справа № 755/19119/21

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Борт Павла Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Борт П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити проведення судово-медичної токсикологічної експертизи, зразків біологічного середовища ОСОБА_1 від 25 жовтня 2021 року для належного встановлення перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння; постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст.251, 280 КУпАП, не з`ясовано всі обставини справи, в постанові чітко не зазначено саме на підставі яких доказів суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а які з доказів чи доводів відхилені судом та з яких мотивів.

Вказував, що поліцейським не було винесено відповідного направлення, для проходження ОСОБА_1 медичного огляду, а його було просто доставлено до медичного закладу, де під тиском працівників поліції, лікар без належного направлення був вимушений провести обстеження, а він його пройти.

Зазначав, що відповідно до висновку №006213 ОСОБА_1 начебто перебував у стані сп`яніння, хоча в акті медичного огляду особи взагалі вказано побідного не було і сам акт, що є обов`язковим при проведенні подібного медичного огляду (дослідження) складено не було. Працівники KMKHJI «Соціотерапія» жодних актів йому не надавали.

Посилався на те, що не виключається похибка (неправильний результат) при дослідженні біологічного середовища на стан наркотичного сп`яніння при використанні швидких тестів і результат такого дослідження може бути перевірений при проведенні судово-медичної токсикологічної експертизи, яка в цьому провадженні може бути проведена.

Вважає, що висновок №001919 від 12 квітня 2021 року КМНКЛ «Соціотерапія» щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, за відсутності інших беззаперечних доказів, які доводять цю обставину, не може бути покладений в основу рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також захисник-адвокат Борт П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року.

Посилався на те, що копію постанови ОСОБА_1 не отримував, а дізнався про неї лише 13 травня 2022 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 14 червня 2022 року о 14.40 год., ні ОСОБА_1 , ні його захисник-адвокат Борт П.С. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки не повідомили.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Борт П.С. такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 15 грудня 2021 року. доказів отримання вказаної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Борт П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 вказував на те, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 13 травня 2022 року, а апеляційна скарга подана до суду 17 травня 2022 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 10 Порядку №1103 огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Відповідно до пункту 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Відповідно до положень ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 огляд водіїв транспортних засобів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння проводять лікарі-наркологи відділення медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння в присутності поліцейського.

Згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради від 27 травня 2019 року №563 «Про оптимізацію організації проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в м. Києвії» Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» визначена єдиним закладом охорони здоров`я, якому надається право в місті Києві на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому інші заклади охорони здоров`я не мають законних підстав на проведення зазначених оглядів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №215362, 25 жовтня 2021 року о 22.50 год. в м. Києві по вул. Пражзька, 5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «VW Golf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводивсяу лікаря-нарколога за адресою: місто Київ, вул. П.Запорожця, 20.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2021 року серії ААД№215362;

висновком KMKHЛ «Соціотерапія» від 31 жовтня 2021 року;

відео з нагрудної камери поліцейського АА00966.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 жовтня 2021 року №006213, станом на момент проведення огляду 25 жовтня 2021 року о 23:45 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори амфітамін). Встановлення такого стану було проведено в установленому порядку лікарем-наркологом за адресою: вул. П.Запорожця, 20 у місті Києві (КНП «КМНКЛ «Соціотерапія») та у присутності поліцейського.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не було винесено відповідного направлення для проходження ОСОБА_1 медичного огляду, не може беззаперечно свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, що і було здійснено працівниками поліції.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що не виключається похибка (неправильний результат) при дослідженні біологічного середовища на стан наркотичного сп`яніння при використанні швидких тестів і результат такого дослідження може бути перевірений при проведенні судово-медичної токсикологічної експертизи, яка в цьому провадженні може бути проведена, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно п.10 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом №1452/735 МВС і МОЗ від 09 листопада 2015 року зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, відбір біологічних зразків ОСОБА_1 було здійснено 25 жовтня 2021 року, справа у суді першої інстанції була розглянута 15 грудня 2021 року, апеляційна скарга на вказану постанову була подана 17 травня 2022 року, справа до суду апеляційної інстанції надійшла 25 травня 2022 року.

А відтак, клопотання захисника-адвоката Борт П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення у справі судово-медичної токсикологічної експертизи, зразків біологічного середовища ОСОБА_1 від 25 жовтня 2021 року для належного встановлення перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння задоволенню не підлягає, оскільки з моменту відбору біологічних зразків ОСОБА_1 25 жовтня 2021 року, на даний час минуло більше 7 місяців.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Борт Павлу Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Борт Павла Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.