КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/580/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Самуся О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 16.06.2021 року о 10 год. 25 хв. у м. Києві по вул. Велика Васильківська, 129, керував автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниця очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду доповнень, просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37593/21-п від 19.11.2021 року про визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та діяв у суворій відповідності до ст. 266 КУпАП.

Зокрема, як зазначає апелянт, після того, як працівник поліції заявив, що вбачає у нього наявність ознак наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до лікаря в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, він, ОСОБА_1 , зауважив, що згідно законодавства огляд на стан наркотичного сп`яніння може і повинен бути спочатку проведений на місці зупинки, а вже після цього водій може бути направлений до медичного закладу.

При цьому, як стверджує апелянт, під час спілкування з поліцейським він жодного разу не заявляв, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, однак поліцейський оцінив його поведінку як фактичну відмову від проходження огляду та склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, обґрунтовуючи свою позицію ОСОБА_1 вказує на те, що після вимоги поліцейського прослідувати до медичного закладу, він зателефонував юристу, який, посилаючись на положення ст. 266 КУпАП, переконав його в тому, що огляд на стан сп`яніння має відбуватись в першу чергу саме на місці зупинки, а тому, враховуючи ту обставину, що він поспішав на зустріч по роботі, попросив поліцейського провести огляд на місці зупинки або, як альтернативу, вказав, що може поїхати до мед закладу після завершення його зустрічі.

Також апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив про те, що він ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, що абсолютно не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, оскільки в день, коли його зупиняли працівники поліції він пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в лабораторії Сінево, яким підтверджено, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи ці та інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі щодо нього.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Самуся О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, як особа, що керує транспортним засобом, у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 219664 від 16 червня 2021 року, який було складено у присутності двох свідків, підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА 00537, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність, допустимість та достовірність доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя обґрунтовував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У зв`язку з цим, приймаючи до уваги встановлений та зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я поліцейський, у відповідності до вимог п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначив ознаки наркотичного сп'яніння та дії водія щодо ухилення від проходження огляду.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно вимог п. 9 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Виходячи з аналізу цієї та інших норм згаданої вище Інструкції, а також положень ст. 266 КУпАП можна зробити висновок про безпідставність тверджень ОСОБА_1 про те, що працівники поліції повинні були провести його огляд на стан наркотичного сп`яніння спочатку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, а лише потім пропонувати їхати до медичного закладу, оскільки поліцейський взагалі не уповноважений проводити огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, в тому числі з використанням спеціальних технічних засобів, через те, що такий огляд проводиться лише лікарем закладу охорони здоров'я.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а не з ознаками такого сп`яніння, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не може служити достатньою підставою для її скасування, оскільки за змістом цієї постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується інших доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема про те, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо сумнівів в об`єктивності та законності дій працівників патрульної поліції та допустимості як доказу, долученого до протоколу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про неналежність та недопустимість доказів, на підставі яких ґрунтуються постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, вважаю, що доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовують правильності та законності оскаржуваної постанови, а тому вони не можуть служити законними підставами для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року щодо нього - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бортницька В.В.