Справа № 152/233/22
Провадження № 33/801/396/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 рокуСправа № 152/233/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костриці Володимира Сергійовича,

розглянув апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костриці Володимира Сергійовича на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №727895 від 16 березня 2022 року, 15 березня 2022 року о 23:40 год. в с. Довжок по вул. Центральній гр. ОСОБА_1 чинив злісну непокору законним вимогам працівникам поліції, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою хватав за формений одяг та перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Поряд з цим, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №099616 від 16 березня 2022 року, водій ОСОБА_1 , 15 березня 2022 року о 23:40 год. в с. Довжок по вул. Центральній керував автомобілем RENAULT-MASTER д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП Шаргородській міській лікарні, однак водій від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки відмовився, також водій ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності чергового лікаря, що підтверджується висновком №21 від 16 березня 2022 року, чим порушив вимоги п. 2.5 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.185, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи: висновком КНП «Шаргородська міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 березня 2022 року №21, поясненнями свідків, що були допитані в судовому засіданні, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Костриця Володимир Сергійович подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення чинного законодавства просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що докази, які врахував суд першої інстанції не можуть бути взяті до уваги, оскільки жодних доказів керування ним транспортним засобом, зокрема, і в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні. Поряд з цим, на переконання заявника протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099616 від 16 березня 2022 року, складений з порушенням, оскільки містить виправлення (підтирання), зокрема, в графі вимоги п. ПДР, який ставиться у провину ОСОБА_1 , та зазначення такого пункту, який взагалі відсутній в ПДР, а саме 2.5а. Крім того, на думку заявника в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №727895 від 16 березня 2022 року, не зазначено які саме та чи висувались працівниками поліції будь-які законні розпорядження чи вимоги, а ОСОБА_1 відмовлявся від їх виконання. Також покликається на показання свідків щодо подій того дня, які різняться між собою, що є підставою для відмови в прийнятті вказаних доказів.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костриці В.С. щодо порушення судом першої інстанції норм КУпАП під час розгляду справи.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції частково не дотримані.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП є ряд суперечностей на які вказує захисник останнього в апеляційній скарзі, які також підтримані ним та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Приписами ст.185 КпАП України встановлена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

При цьому суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у форму умислу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Так, в протоколі серії АПР18 №727895 від 16 березня 2022 року, зазначено, що цього ж дня о 23:40 год. в с. Довжок по вул. Центральній гр. ОСОБА_1 чинив злісну непокору законним вимогам працівникам поліції, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою хватав за формений одяг та перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що такий виклад обставин адміністративного правопорушення суперечить приписам ст.256 КпАП України та унеможливлює зробити висновок про винуватість особи, оскільки не містить вказівок які саме дії ОСОБА_1 свідчать про злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського та про наявність у останнього умислу (прямого чи непрямого).

Крім того, допитані місцевим судом в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не підтвердили факт висловлення працівниками поліції будь-яких законних вимог, а також відмову у виконанні таких ОСОБА_1 .

Інших належних, достатніх і допустимих доказів вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Відповідно, неможливо зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України, оскільки лише сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне правопорушення.

Вказані обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає до скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Таким чином, апеляційний суд скасовуючи постанову суду першої інстанції вважає за необхідне прийняти нову постанову, за наслідками перегляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, при цьому врахувавши наступне.

Строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом положень частин 2, 5 даної статті (в редакції на час вчинення адміністративних правопорушень) якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення; у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №727895 від 16 березня 2022 року, події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП мали місце 16 березня 2022 року, тобто на день розгляду апеляційної скарги Вінницьким апеляційним судом на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року, закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч. 2,5 ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості встановити об`єктивну істину у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю.

При цьому розглядаючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №099616 від 16 березня 2022 року, водій ОСОБА_1 , в цей же день о 23:40 год. в с. Довжок по вул. Центральній керував автомобілем RENAULT-MASTER д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП Шаргородській міській лікарні, однак водій від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки відмовився, також водій ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності чергового лікаря, що підтверджується висновком №21 від 16 березня 2022 року.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст.256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 відмовився від їх підпису, не вказавши мотиви своєї відмови від підписання. Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду водію надано право пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, як вбачається з обставин справи, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та протоколом про адміністративне правопорушення.

Вказані дії останнього є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодного доказу, який би піддавав сумніву достовірність складення протоколу стосовно ОСОБА_1 та факту керування ним транспортним засобом, не надано.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, не заслуговують на увагу, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, факт скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також особистими поясненнями, які надані в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Покликання адвоката Костриці В.С. про те, що працівники поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а лиш прибули до вже припаркованого транспортного засобу поруч з яким знаходився його довіритель не заслуговують на увагу, оскільки у суду не виникає сумніву щодо факту керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння до приїзду працівників поліції, що підтверджено в судовому засіданні останнім, а також дослідженими матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099616 від 16 березня 2022 року, містить невірне та нечітке формулювання суті правопорушення, виправлення (підтирання), зокрема, в графі вимоги п. ПДР, який ставиться у провину ОСОБА_1 , а також неточності в часі складання адміністративного протоколу, не заслуговують на увагу, оскільки вказане не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його категоричної відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

При накладені адміністративного стягнення суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема, з ознаками алкогольного сп`яніння та категорично відмовився від проходження такого огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, у встановленому законом порядку, що мало місце 15 березня 2022 року, чим порушив п. 2.5. ПДР України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в сумі 496 грн 20 коп., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костриці Володимира Сергійовича задовольнити частково.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.185 КУпАП скасувати та ухвалити нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп. на користь держави

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий