ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2054/22

провадження № 3/0285/1750/22

20 червня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

з участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли

від Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

З протоколів, що надійшли до суду 31.05.2022, слідує, що ОСОБА_1 02.03.2022 близько 11 год. та 09.05.2022 о 13год., перебуваючи у громадському місці: у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок і спокій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнавав, пояснив, що громадський порядок він не порушував, а його сусід ОСОБА_2 постійно сам до нього прискіпується, провокує та чіпляється з приводу ввімкненого світла у під`їзді в темну пору доби.

Засулхавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі за текстом ЄСПЛ) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

В судовому засіданні були досліджені матеріали справи, надані поліцією, зокрема на підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, надано протоколи серії ВАВ №505618 та ВАВ №505619 про адміністративне правопорушення від 27.05.2022; пояснення ОСОБА_3 від 13.05.2022 та протокол прийняття від нього заяви про кримінальне правопорушення від 13.05.2022. Разом з тим, як слідує з матеріалів та пояснень особи, відносно якої складено протоколи, між ним та його сусідом існують неприязні відносини, що по суті не можна кваліфікувати, як хуліганство. Слід зазначити, що свідчення тільки ймовірної потерпілої сторони не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є зацікавленою. Зазначене спростовує обставини, викладені у протоколах.

Дрібне хуліганство за диспозицією ст.173 КУпАП трактується як: нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З досліджених в судовому засіданні протоколів слідує, що фабула правопорушення сформульована автором без детального дослідження всіх обставин його вчинення і на підставі лише одних пояснень ОСОБА_3 . Окрім того, один з протоколів складений більше як через два місяці після події, інший через два тижні. Надана доказова база «є суперечливою», що не дає правових підстав для встановлення обставин, викладених у процесуальних документах. Принагідно зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на його складання, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Матеріали справи не містять посилань на конкретні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства. Відтак, виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи та наявні матеріали, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

В підсилення своєї правової позиці, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (справа «Ірландія проти Сполученого королівства).

Керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Справу №285/2054/22 (провадження №3/0285/1750/22) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП об`єднати зі справою №285/2056/22 (провадження №3/0285/1752/22) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП,

присвоївши справі №285/2054/22 (провадження №3/0285/1750/22).

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин