ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 Справа №607/4687/22 Провадження №3/607/2758/2022 м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Панчука С.М., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №466878 від 03.04.2022, 03.04.2022 о 17 год. 40 хв. в с.Чистилів по вул.АЗС ТІК, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Тауран», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимог п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд водія на стан сп`яніння, з його згоди, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат якого склав - 1,95 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Панчука С.М. роз`яснені права, передбачені ст.ст.268, 271 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. Ствердив, що за обставин, наведених у складеному щодо нього протоколі, транспортним засобом не керував, а разом з товаришем ОСОБА_2 , який був за кермом, під`їхав на шиномонтаж біля АЗС в с.Чистилів для заміни спущеного колеса. Виявивши, що майстерня шиномонтажу зачинена, ОСОБА_2 залишивши його в автомобілі, пішов за запасним колесом до свого товариша ОСОБА_3 . Оскільки в машині було прохолодно, він пересів із пасажирського сидіння автомобіля на місце водія та включив піч, продовжуючи очікувати товариша. Через деякий час до нього підійшов працівник поліції та зробив зауваження з приводу того, що транспортний засіб заважає руху інших автомобілів, у зв`язку з цим він, на вимогу працівника поліції, здійснив рух автомобілем на декілька метрів. Більше жодного керування транспортним засобом того дня не здійсював.

В судовому адвокат Панчук С.М. вказав на наявність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування таких вимог захисник зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки «Фольксваген Тауран», номерний знак НОМЕР_1 , за обставин, викладених у складеному щодо нього протоколі. На думку захисника, з боку працівників поліції мала місце провокація адміністративного правопорушення, оскільки при розмові з ОСОБА_1 поліцейський, вбачаючи ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , свідомо наказав останньому увімкнути двигун автомобіля та здійснити його рух. Вказаними діями працівники поліції фактично спонукали ОСОБА_1 до керування транспортним засобом задля подальшого складання протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_4 показав суду, що 03.04.2022 він керував транспортним засобом ОСОБА_1 марки «Фольксваген Тауран», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки в автомобіля спустило колесо, він разом з ОСОБА_1 під`їхав на СТО біля АЗС, яке виявилось закритим. Зідзвонившись з товаришем ОСОБА_3 пішки пішов за запаскою до нього, оскільки рухатись автомобілем було не можливо, залишив ОСОБА_1 чекати на пасажирському сидінні. Повернувшись на місце через 30-40 хвилин, побаачив працівників поліції, які складали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушенн.

Свідок ОСОБА_3 , який також був допитаний судом за клопотання захисника, показав, що 03.04.2022 йому подзвонив ОСОБА_2 та попросив запасне колесо для автомобіля ОСОБА_1 , який залишився на АЗС. Погодившись допомогти, він разом з ОСОБА_5 привіз колесо на вказане місце. Свідком початку спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 та інших подій, що підлягають встановленню у даній справі не був.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський СРПП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Клачинський А., яким складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повідомив суду, що 03.04.2022 близько 17-ої год. 40 хв. був помічений транспортний засіб марки «Фольксваген Тауран», номерний знак НОМЕР_1 , який стояв з порушенням Правил дорожнього руху. У зв`язку з цим, його напарник, після спілкування з ОСОБА_1 , який сидів на місці водія даного транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки запах алкоголю з порожнини роту було чути за декілька метрів, наказав останньому здійснити рух автомобіля на декілька метрів вправо, щоб не заважати руху інших автомобілів. Поліцейський Клачинський А. ствердив, що більше керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано не було, а також повідомив, що зазначені в долучених письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відомості про те, що останні були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відповідають дійсності, оскільки зазначені свідки були присутні тільки під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Вважає, що ним правомірно був складений щодо ОСОБА_1 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній, хоча і за вказівкою працівника поліції, проте здійснив рух транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Панчука С.М., показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , працівника поліції Клачинського А. та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до п.2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує танспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. (ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як видно, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466878 від 03.04.2022; рапорт помічника ЧЧ ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ананьєвої від 03.04.2022; роздруківку технічного приладу Драгер Алкотест 6820, згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння становить 1,95 проміле; пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 03.04.2022; Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від 03.04.2022; Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.04.2022; постанову про накладення аадміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №677115 від 03.04.2022; диск з відеозаписом із нагрудних камер поліцейських.

В силу положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 надав пояснення, що дії працівників поліції були направленні виключно на спонукання до вчинення адміністративного правопорушення. Суд приймає такі пояснення та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як судом зазначено вище, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено диск з відеозаписом подій, які мали місце 03.04.2022 та стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до цього запису, на якому зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції, вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу марки «Фольксваген Тауран», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в нерухомому стані та стояв на території АЗС, тобто здійснив зупинку/стоянку. В автомобілі, за кермом знаходився, як пізніше було встановлено ОСОБА_1 . Із цього ж відео вбачається, що на вимогу працівника поліції переставити автомобіль, оскільки він нібито заважає руху інших автомобілів, ОСОБА_1 здійснив рух автомобіля.

Таким чином, керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння було фактично спровоковано самим працівником поліції, який вказав останньому покинути місце стоянки транспортного засобу. При цьому, згідно наданих суду відеозаписів з нагрудних бодікамер працівників поліції, останній вбачав у ОСОБА_1 ознаки перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Крім зазначених відеозаписів з нагрудних бодікамер працівників поліції зазначені обставини підтверджуються особисто наданими в судовому засіданні поясненнями особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - поліцейського СРПП ВП№1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Клачинського А. про те, що при спілкування з ОСОБА_1 об`єктивно вбачались ознаки алкогольного сп`яніння останнього, не дивлячись на це, його напарник наказав ОСОБА_1 здійснити рух автомобіля на декілька метрів вправо.

З описаного вище відео та пояснень наданих в судовому засіданні працівником поліції та особою, відносно якої складено протокол, стає очевидно, що весь алгоритм дій працівників поліції, які фактично спонукали ОСОБА_1 до керування транспортним засобом. Матеріалами відеофіксації та матеріалами справи підтверджено, що виявлена поліцейськими дія, направлена на керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, фактично була спровокована самими працівниками поліції, які у подальшому склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, поліцейські не тільки не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, тобто вже маючи підозру, а навпаки дали вказівку здійснювати рух транспортним засобом.

Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 9, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

СуддяІ. М. Царук