Справа № 199/3512/22
ПОСТАНОВА

іменем України

04.07.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшов протокол серії ВАБ №089187 з додатками про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 КУпАП, який було складено на ОСОБА_1 .

Згідно місця, часу вчиненні і суті адміністративного правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він «30.05.2022 року о 15-40 за адресою: м. Дніпро, вул.Каруни, 131м, в магазині «АТБ», таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку товару».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, заперечив факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що ніякої крадіжки він не скоював.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, матеріали справи не містять відеозапис з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції та пояснень можливих свідків, що могло бути визнано як вирішальний доказ для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 здійснив крадіжку товару магазину, однак належних та допустимих доказів, цьому, матеріали справи не містять, зокрема матеріали справи не містять ні протоколу огляду місця події, ні протоколу вилучення викраденого майна.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до протоколу, безпосередньо у ОСОБА_1 будь-яких речей вилучено не було, що спростовує факти, викладені у протоколі.

Також суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи висновку за матеріалами ЖЄО №12399 від 30.05.2022 року, який не належним чином оформлений, зокрема, вказаний висновок не містить дати його затвердження.

Наявність в матеріалах справи письмових пояснень заявника ОСОБА_2 суд не приймає до уваги та не може визнати належними та допустимими доказами, оскільки вказані пояснення, загальні, не конкретизовані та не містять будь-яких посилань, що саме ОСОБА_1 вчинив зазначене адміністративне правопорушення.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення, суду надана інвентаризаційна відомість від 30.05.2022 року. Разом з цим, суд звертає увагу, що вказана відомість не містить підпису уповноваженої посадової особи, яка її склала, а також її наявність лише підтверджує сам факт нестачі зазначеної продукції, а не є доказом вчинення саме ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення. Виходячи з вищевикладеного суд не приймає до уваги інвентаризаційну відомість від 30.05.2022 року, як належний та допустимий доказ.

Крім цього, сам зміст протоколу не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, є загальним та не конкретизованим, а саме не розкрита суть адміністративного правопорушення, а саме в частині не викладення у його змісті найменування, кількості та вартості викраденого майна. Також всупереч вимогам ст.256 КУпАП у протоколі не зазначено про заподіяну матеріальну шкоду.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов