Справа № 127/7856/22
Провадження № 3/127/2517/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 рокум. Вінниця

Cуддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2022 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264766 від 10.04.2022, 10.04.2022 о 01 год. 30 хв. в м. Вінниці, вул. В`ячеслава Чорновола, 21, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер №ARHK-0031 під час безперервної зйомки на нагрудну бодікамеру №473373, результат позитивний - 0,84‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судове засідання, призначене на 02.05.2022, на підставі заяви ОСОБА_1 було відкладено на 09.06.2022 у зв`язку із наданням можливості останньому скористатись правовою допомогою адвоката.

У судовому засіданні 09.06.2022 року адвокатом Сологубом В.Г., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1035254 від 12.05.2022, подано клопотання про виклик у судове засідання працівників поліції екіпажу «Юнкер-102» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке судом було частково задоволено та викликано поліцейського Паянка В.В., яким складено протокол, та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судове засідання відкладено на 27.06.2022.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не заперечував. Пояснив, що зателефонувала подружка, яка знаходилася у шоковому стані, та просила про допомогу. При цьому, знав про дію комендантської години.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сологуб В.Г. просив закрити провадження у справі у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, адже, поспішав врятувати подругу від застосування відносно неї насилля.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 доводиться їй товаришем. Вказала, що у вечір, коли було складено протокол, вона відпочивала разом із знайомими у будинку розташованому в м. Вінниці в районі П`ятничани. Під час вечірки один із гостей, який приєднався до святкування, знаходячись на підпитку, образливо чіплявся до неї, лаявся на її адресу та вдарив її по обличчю. При цьому знайомі, у компанії яких вона відпочивала, жодним чином не відреагували на поведінку чоловіка. Вказала, що хотіла викликати таксі, однак вже була комендантська година. Крім того, телефонувала на гарячу лінію поліції, проте у відповідь спрацьовував автовідповідач. Після чого, почала телефонувати друзям та просити про їх допомогу. На її прохання відгукнувся ОСОБА_1 , який приїхав до вказаного будинку, щоб забрати її.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що товаришує із ОСОБА_1 . Зазначив, що у вечір, коли вони із ним вечеряли та обоє вже перебували у стані алкогольного сп`яніння, до останнього надійшов дзвінок від ОСОБА_4 . Після телефонної розмови ОСОБА_1 пояснив йому обставини. Після чого було вирішено допомогти дівчині. Пояснив, що по дорозі були зупиненні працівниками поліції. ОСОБА_1 одразу визнав, що вживав алкоголь та пояснив працівникам поліції обставини.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 10.04.2022 о 01 год. 30 хв. в м. Вінниці, вул. В`ячеслава Чорновола, 21, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер №ARHK-0031 під час безперервної зйомки на нагрудну бодікамеру №473373, результат позитивний - 0,84‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим складено протокол.

Наявність складу адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264766 від 10.04.2022, чеком тестування на алкоголь до протоколу серії ДПР18 №264766 проведеним приладом Drager Alcotest 6820 №ARHK-0031 від 10.04.2022, направленням на огляд у КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» від 10.04.2022, рапортом поліцейсього взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Владислава Паянка від 10.04.2022, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Зокрема, як слідує із доданого до протоколу чеку тестування на алкоголь, проведеного приладом Drager Alcotest 6820 №ARHK-0031 від 10.04.2022, ОСОБА_1 10.04.2022 о 01 год. 53 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,84 ‰.

Згідно рапорту поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Владислава Паянка від 10.04.2022, 10.04.2022 під час патрулювання о 01 год. 30 хв. було зупинено автомобіль Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_1 . Під час спілкування я яким було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, згідно наказу МВС та МОЗ №1452/735 (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився. Огляд проводився за допомогою Алкотестера газоаналізатора Драгер №6820 ARLM-0031. Результат огляду позитивний, 0,84 проміле. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 120 КУпАП серії ДПР18 №264766. З правами, обов`язками та відповідальністю водій ознайомлений в повній мірі. Водія відсторонено від права керування.

Крім того, до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано хронологію подій, зокрема, з якого вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, за результатами останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, під час спілкування з працівниками поліції пояснив, що випив пива, свою вину визнав, зауважив, що життя дівчини йому дорожче.

Пунктом 2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Як слідує з матеріалів справи медичний огляд ОСОБА_1 із його згоди проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 №ARHK-0031 від 10.04.2022, результат 0,84‰, тобто перевищує допустимий цифровий показник. Під час проведення огляду у відповідності до ст. 266 КУпАП застосовувалися технічні засоби відеозапису.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що водій ОСОБА_1 всупереч п. 2.9(а) Правил дорожнього руху керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що останнім у судовому засіданні не заперечувалося.

При цьому, суд критично сприймає посилання захисника на вчинення ОСОБА_1 правопорушення у стані крайньої необхідності з огляду на наступне.

Так, згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року у справі №686/5225/17.

Тобто обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Пояснення ОСОБА_1 та його захисника про те, що він був змушений керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння з метою припинення заходів впливу фізичного та психологічного характеру, які вчинялись відносно свідка ОСОБА_4 , не розцінюються судом як вчинення ОСОБА_1 правопорушення у стані крайньої необхідності.

Суд звертає увагу, що ним не було надано жодних достатніх та належних доказів того, що ним було вжито інших, не пов`язаних з вчиненням правопорушення, спроб уникнути даних негативних наслідків, іншим чином відвернути шкоду інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а також того, що вчинення такого правопорушення було єдиним шляхом запобігання небезпеки.

Також суду не було надано достатніх та належних доказів того, що ОСОБА_6 намагалася скористатися послугами таксі, здійснювала виклик поліції, не мала змоги звернутися за допомогою до іншої особи. Пояснення свідків з цього приводу суд сприймає критично, так як вони спільно з ОСОБА_1 були учасниками подій.

Крім того, суду не надано доказів щодо шкоди (характеру та розміру шкоди), яка могла бути причинена, та чи була така спричинена шкода (у разі її дійсного спричинення) із вчиненим правопорушенням, зважаючи на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і такими діями наражав на небезпеку як себе, так і інших учасників дорожнього руху, в тому числі і пасажирів автомобіля. За таких обставин не вбачається, що ймовірна шкода, яку намагався відвернути ОСОБА_1 , була співмірна вчиненому правопорушенню, а також те, що відвернута шкода була дійсною, а не уявною.

Таким чином, суд не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності з огляду на недоведеність обов`язкових обставин для звільнення від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП.

Враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, наявність складу адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 цілком підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. При цьому, суд звертає увагу, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням кілька неправомірних дій особи як самостійних складів його вчинення, одна з яких є факт перебування водія на момент керування у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши до нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на час вчинення правопорушення складає 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, судовий збір у розмірі 496,20 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, 130, 276, 279, 283, 284, 287 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна