Справа № 464/8049/21 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/602/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю адвоката Завади Т.Р. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Завади Т.Р. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 496,20 гривень судового збору на користь держави.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 12 листопада 2021 року о 21.13 год, по вулиці Пасічна 133а у місті Львові, керував автомобілем марки «SKODA» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Завада Т.Р. захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказує, що в даному випадку ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» чи в закладі охорони здоров`я, а тому висновок поліцейських про відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є передчасним та не відповідає обставинам справи, а у діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Зазначає, що водій не надав відмову від проходження огляду, натомість поліцейські навіть не дали можливість особі висловитися, а відразу розцінили такі дії особи як відмова і почали оформлювати протокол.

При цьому, у протоколі зазначено, що особа відмовилася в присутності двох свідків, втім свідки були зупинені працівниками поліції вже після цього. Як вбачається із відеозапису, «відмова» при свідках розпочинається о 11:06. Спершу заповнюються анкетні дані свідків, а потім о 13:41 відбувається розмова зі свідками.Тобто, в присутності двох свідків було просто «констатовано факт», що водій відмовився, однак такої відмови водій не надавав, а докази зворотнього відсутні у матеріалах справи та відео-матеріалах.

Більше того, із наявних в матеріалах справи пояснень (а.с. 4) слідує, що свідок ОСОБА_2 стверджує, що «в моїй присутності вказаний водій погодився, увстановленому Законом порядку, пройти перевірку визначення стану алкогольного сп`янінняза допомогою приладу «ДРАГЕР», що я засвідчую своїм підписом у протоколі проадміністративне правопорушення серії ААГ№ 259383.

Тобто, матеріали справи не тільки не містять належних доказів відмови від проходження з огляду, а навпаки, засвідчують, що особа погоджувалася на таке проходження.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП. під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тобто, первинно фіксація проходження огляду на стан сп`яніння здійснюється технічними засобами відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даному випадку, з двох варіантів, поліцейськими було обрано другий та запрошено двох свідків.

З огляду на це висновок суду першої інстанції про те, що згідно Закону присутність свідків є необхідною лише в разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису с хибними.

Зауважує, що на відеозаписі події із камери нагрудного реєстратора інспектора поліції, копія якого на електронному носії знаходиться у матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дали змогу стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

На думку апелянта, в даному випадку відсутній суб`єкт адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вказаним доводам суд першої інстанції оцінки не надав та незважаючи на відсутність доказів керування ТЗ, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 в даному випадку може бути суб`єктом відповідного правопорушення.

Наголошує, що проходження водієм огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в закладах охорони здоров`я є можливим за наявності направлення, яке складається поліцейським.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутня копія такого направлення, що виключає правомірність вимоги поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, апелянт переконаний, що ОСОБА_1 не був скерований до медичного закладу, оскільки у матеріалах справи відсутнє відповідне направлення, яке працівниками поліції не складалося, що свідчить про протиправність дій поліцейських, оскільки пропозиція про проходження огляду в закладі охорони здоров`я була протиправною та незаконною, оскільки за відсутності направлення, огляд на стан алкогольного сп`яніння не міг бути проведеним.

Крім цього вказує, що окрім протоколу, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази щодо наявності у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння. Зокрема, такі відомості відсутні на відеозаписах з нагрудних камер поліцейського, пояснень свідків.

Наполягає, що в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

Заслухавши виступ адвоката Завади Т.Р., який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними вказаними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259383 від 12 листопада 2021 року; дослідженому судом першої інстанції відеозаписом з місця події, що мала місце 12 листопада 2021 року; поясненнях свідка ОСОБА_4 від 12 листопада 2021 року, поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 12 листопада 2021 року, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Покликання адвоката про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» чи в закладі охорони здоров`я, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, такі спростовуються вищенаведеними доказами.

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, відповідно у працівників поліції не було обов`язку щодо оформлення відповідного направлення.

На переконання апеляційного суду доводи апелянта про те, що в адміністративних матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_1 виконував функції водія є необґрунтованими, спростовуються тим, що з матеріалів відеозаписів, ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом не заперечував, на момент складання працівниками поліції матеріалів транспортний засіб перебував на проїжджій частині дороги по вул. Пасічній у м. Львові, наявність інших осіб в транспортному засобі не встановлено, відтак підстави для скасування постанови і з даного приводу відсутні.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, 12 листопада 2021 року о 21.13 год, по вулиці Пасічна 133а у місті Львові, керував автомобілем марки «SKODA» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Завади Т.Р. - залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук