Справа № 598/52/22
провадження № 3/598/184/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 180-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.180-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №816840, 09 січня 2022 року приблизно о 22 год. 15 хв. в барі «Бухарест», що знаходиться по вул.Незалежності в м.Збараж, ОСОБА_1 допустила перебування неповнолітніх осіб, а саме ОСОБА_2 , 2004 року народження та ОСОБА_3 , 2004 року народження, без супроводу батьків чи особи яка б її супроводжувала і несла за неї персональну відповідальність, чим порушила вимоги ст. 20-1 Закону України «Про охорону дитинства».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи їй було повідомлено належним чином.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення.

Так, в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 180-1 КУпАП, до матеріалів справи про адміністративні правопорушення додано протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому, суд вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у випадку, якщо зазначені в ньому відомості не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення будь-які свідки правопорушення не вказані. В поясненнях в протоколі ОСОБА_1 заперечує факт перебування у барі неповнолітніх осіб.

З пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можливо встановити, що вони перебували в барі «Бухарест» після 22 години, оскільки ОСОБА_2 пояснює, що прийшов в бар о 21 год. 30 хв., а ОСОБА_3 о 20.00год., однак до якого часу вони там перебували не зрозуміло.

Відповідальність за ч.1 ст. 180-1 КУпАП настає у разі порушення встановленого законом порядку перебування дітей у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування.

Згідно ст.20-41 Закону України «Про охорону дитинства» діти віком до 16 років з двадцять другої до шостої години можуть перебувати у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування лише в присутності принаймні одного з батьків чи іншого законного представника дитини або особи, яка її супроводжує і несе за неї персональну відповідальність.

Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи зобов`язані вживати заходів щодо недопущення у такі заклади з двадцять другої до шостої години дітей до 16 років без супроводження осіб, зазначених у частині першій цієї статті.

В протоколі не зазначено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 є власником закладу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » або уповноваженою власником особою, а тому не зрозуміло на якій підставі вона підлягає відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, суд вважає, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 180-1 КУпАП, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в її діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 180-1, п.1 ч.1 ст.247, ст.284, ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.180-1 КУпАП відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: А.І.Левків