Справа № 563/347/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч.2 ст.130 КУпАП,

з участю ОСОБА_1 , захисника Києнка Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2022 до Брусилівського районного суду Житомирської області з Корецького районного суду Рівненської області на підставі постанови від 20.05.2022 року надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.03.2022 серії ОБ № 090459, 22.03.2022 о 20 годині 30 хвилин в смт. Брусилів на вул.Єдності ОСОБА_1 передав автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 який має у користуванні ОСОБА_2 знаючи, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9-г ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні ДТП не визнав, пояснив, що автомобіль на праві власності йому не належить, ним користуються він з братом з згодою власника. Вказав, що 22.03.2022 він попросив свого брата забрати його з озера, бо той їздив на авто. Коли брат його підвозив додому, автомобіль зупинили тероборонці та викликали поліцейських, які склали протокол на брата за керування авто в стані сп`яніння. Також склали матеріали і на ОСОБА_1 за передачу права керування авто брату. Вказав, що не знав про стан сп`яніння брата, не передавав йому керування автомобілем, так як керував брат автомобілем без згоди ОСОБА_3 , а самостійно.

Захисник адвокат Києнко Д.О., в судовому засіданні вказав на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутній факт передачі керування авто, бо керувати автомобілем ОСОБА_2 почав і здійснював без згоди ОСОБА_1 , крім того вказав на недоліки матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив що дійсно керував у стані сп`яніння автомобілем 22.03.2022, однак це відбувалося без згоди ОСОБА_1 , авто належить колишньому роботодавцю, він керував ним самостійно. Вказав, що в той день підвозив брата, коли їх зупинили працівники поліції та оформили матеріали.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно п.2.9 «г» ПДР України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту ПДР України, передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для настання відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення. У даному випадку це: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, повинна складатись з того, що особа, яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»)

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд зауважує наступне.

ОСОБА_1 протягом року притягувався до адмінвідповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, матеріали справи не місять жодних доказів обізнаності ОСОБА_1 з перебуванням ОСОБА_2 в стані сп`яніння, відсутні докази факту передачі саме ним права керування автомобілем ОСОБА_2 , а послідовні покази свідка та самого ОСОБА_1 спростовують відомості, зазначені в протоколі про адмінправопорушення.

Крім того, матеріали справи містять протокол тестування приладом «Драгер Alkotest 6810» до протоколу серії ААБ № 001635 (а.с.5) відповідно якого тестувався гр. ОСОБА_4 і у нього виявлено результат 2,33 ‰ та який підписаний ОСОБА_4 , а також додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, підписаного ОСОБА_4 23.03.2022. Водночас, ОСОБА_1 інкримінується передача права керування саме ОСОБА_2 22.03.2022, а не ОСОБА_4 23.03.2022, про стан сп`яніння якого додані докази. Тобто в справі відсутні докази перебування саме ОСОБА_2 в стані сп`яніння при події 22.03.2022, в протоколі про адмінправопорушення від 22.03.2022 серії ОБ № 090459 відсутні відомості й про наявність відеозапису освідування ОСОБА_2 , відсутній відеозапис і в матеріалах справи, також в протоколі не зазначено про наявність свідків, відсутня згадка про долучення їх письмових доказів до протоколу.

Згідно з довідкою ВП № 2 РУП ГУНП в Житомирській області відповідно до бази даних НАІС/ІПНП власник транспортного засобу «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_5 (а.с. 8).

На виклики до суду в якості свідка особа, яка склала протокол не з`явилась.

Таким чином, в ході розгляду справи на підставі сукупності наданих суду доказів не було доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суд зауважує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р. та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку, що провадження у справі в частині 2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 40-1, 33, 35, 36, 122-4, 124, ч.2 ст.130, 280, 283, 284 КУпАП, ч. 2 ст. 4 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» та керуючись, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.