Справа № 352/574/22
Провадження № 3/352/538/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2022 р.м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі судді Струтинського Р.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 110753 від 25.04.2022 р. вбачається, що ОСОБА_1 25.04.2022 р. в 18 год. 45 хв. в с. Сілець по вул. Зузука керував автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, його представник адвокат Вилка О.С. просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 25.04.2022 р. транспортним засобом не керував. В підтвердження вказаного надав суду письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких останній зазначив, що 25.04.2022 близько 18 год. 30 хв. в с. Сілець він керував транспортним засобом Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , та під час з`їзду з головної дороги його зупинили працівники поліції пояснивши, що в нього не працює покажчик повороту. При перевірці документів між ОСОБА_1 , який був пасажиром, та працівниками поліції виник конфлікт. Після того як було встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, із врахуванням словесного конфлікту, працівник поліції сказав, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та почав вимагати, щоб він пройшов огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився, так як боявся, що його автомобіль заберуть на штраф майданчик. Вказав, що після проходження огляду транспортний засіб все ж таки забрали та не дали можливості ОСОБА_1 надати пояснення. Ствердив, що 25.04.2022 саме він керував автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , а на ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення через конфлікт.

Крім того, представник ОСОБА_1 адвокат Вилка О.С. надав письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких останній підтвердив, що 25.04.2022 р. в 18 год. 45 хв. в с. Сілець саме ОСОБА_2 керував автомобілем Opel. ОСОБА_1 був пасажиром, однак через конфлікт з працівниками поліції, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Огляд на стан сп`яніння останній пройшов, тому що він є власником автомобіля і боявся, що його заберуть на штраф майданчик.

Також, представник ОСОБА_1 адвокат Вилка О.С. надав письмові пояснення ОСОБА_1 , який вказав, що 25.04.2022 р. близько 18 год. 45 хв. в с. Сілець ОСОБА_4 керував його транспортним засобом, оскільки в той день алкоголю не вживав. Між ним та працівником поліції виник словесний конфлікт, так як він вважав причину зупинки безпідставною. Після того як патрульні дізнались, що автомобіль належить йому, сказали пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовився, бо не керував, однак після того як йому сказали, що за відмову заберуть автомобіль на штраф майданчик все ж таки пройшов огляд. Зазначив, що в той день автомобілем не керував, був пасажиром. Вищевказане хотів написати в поясненнях до протоколу, але йому в цьому було відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Однак, суд позбавлений можливості встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із наданих працівниками поліції відеозаписів, так як на одному вбачається факт зупинки транспортного засобу, проте, не видно хто ним керує, та на другому як особа проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій. Дана правова позиція висловена у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 справа №234/14062/16-к.

Таким чином, суд, беручи до уваги заперечення представника ОСОБА_1 адвоката Вилки О.С., письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , відеозапис, що міститься в матеріалах справи, дійшов висновку, що дані докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та є об`єктивною стороною такого правопорушення, та не доводить факту керування ним транспортним засобом.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того суд враховує, що обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ