Номер справи 220/137/22
Номер провадження 3/220/88/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с.Лян Ляно-Майського району Хабаровського краю, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2022 року о 11 год. 40 хв. комісією з перевірки житлово-побутових умов проживання був встановлений ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який маючи на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ухиляється від передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання, санітарних умов проживання дитини, а саме на момент перевірки в будинку було брудно, не прибрано, на стелі чорне павутиння, на підлозі бруд, спальне місце для дитини є, але воно в занедбаному стані, постільна білизна брудна, стіл для самопідготовки дитини є, але також в занедбаному стані, в будинку холодно, продуктів харчування в недостатній кількості. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав повністю, пояснив, що дійсно 27.01.2022 року о 11 год. 40 хв. до нього додому приїхала комісія з перевірки житлово-побутових умов проживання. Під час перевірки в будинку дійсно було брудно та не прибрано, постільна білизна дитини була брудна. На теперішній час він виправився, прибрав в будинку. Завірила суд, що в подальшому більш ретельно буде займатися вихованням своєї дитини.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у зазначеному вище адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №418854 від 27.01.2022 р., в якому викладені обставини скоєного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та на окремому аркуші, відповідно до яких він свою провину визнав; поясненнями свідка ОСОБА_3 , в яких вона зазначила, що нею 27.01.2022 р. в складі комісії по перевірці житлово-побутових умов проживання був встановлений ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , який має на утриманні неповнолітню доньку ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, навчання, виховання та санітарних умов проживання дитини, а саме на момент перевірки санітарний стан будинку, в якому мешкає дана сім`я, відповідає встановленим нормам, але в будинку брудно не прибрано, на стелі чорне павутиння, на підлозі бруд, спальне місце для дитини є, але воно в занедбаному стані, постільна білизна брудна, стіл для самопідготовки дитини є, але також в занедбаному стані, в будинку холодно, продуктів харчування в недостатній кількості; актом обстеження умов проживання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Натомість, у протоколі не було конкретизовано, у який спосіб ОСОБА_1 , ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання своєї малолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Отже, суд вважає недоведеним посилання щодо незабезпечення ОСОБА_1 необхідних умов навчання та виховання своєї дитини, яке йому інкримінується.

Натомість, вказане не спростовує наступних висновків суду.

Надані суду докази свідчать про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, положень передбачених ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Аналізуючи зібрані докази по справі, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 будучі батьком малолітньої доньки, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України, а саме, ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували ОСОБА_1 суду не надані, останній не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, яким є визнання своєї вини порушником у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, ч.1 ст.184 КпАП України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанову може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Якішина