КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/293/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 травня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ахсарова М.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Ахсарова М.А. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 28 липня 2021 року о 09 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Ревуцького, 1-А, керував автомобілем марки «Mercedes-Bens», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ахсаров М.А. подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року, закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм ст.ст. 7, 268 КУпАП, Конституції України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім цього, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Лучанінова проти України», апелянт зазначає про те, що санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією.

У зв`язку з цим, як вважає апелянт, адміністративне правопорушення, передбачене зазначеною статтею КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні ст. 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Так, апелянт, посилаючись на положення Закону України «Про національну поліцію» щодо вичерпного переліку випадків, за яких поліцейський вправі зупинити транспортний засіб, зазначає, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, які б свідчили про можливість застосування до нього вимоги про зупинку, а тому вважає автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був незаконно зупинений. Крім того, зауважує, що працівники поліції, не повідомили ОСОБА_1 про причину зупинки, прізвище та посаду працівника поліції, який здійснив зупинку, з пред`явленням службового посвідчення повідомлено було тільки під час відеозапису, а не відразу після зупинки як того вимагає закон.

Захисник також зауважує, на те, що під час спілкування з ОСОБА_1 , у поліцейського виникла необґрунтована підозра щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. При цьому, вказує апелянт, працівники поліції не проводили огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, двох свідків не запрошували, а визначили вказаний стан суб`єктивно, оскільки направлення на огляд у медичному закладі згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України 09.11.2015 № 1452/735, ОСОБА_1 не надавалось.

Зазначає, що ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу негайно, оскільки з ним, в салоні автомобіля, перебувала собака, тому на думку апелянта працівниками поліції не дотримано процедури виявлення стану наркотичного сп`яніння, та складення відповідних документів, які є обов`язковими для направлення на огляд у заклад охорони здоров`я.

Крім того, апелянт зазначає, що на записі з відеокамери зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, але не містить моменту зупинки транспортного засобу та огляду ОСОБА_1 працівниками поліції.

На думку захисника, наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис, навпаки свідчить про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Про протиправність дій працівників поліції та відсутність ознак наркотичного чи іншого сп`яніння свідчить і той факт, що усупереч вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ахсарова М.А. ,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 221357 від 28 липня 2021 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується відеозаписом, з нагрудної камери працівника патрульної поліції № АА 00824, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Більш того, про відмову ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, свідчать його пояснення, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, в яких останній зазначив, що він тверезий та поспішав на роботу.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У зв`язку з цим, приймаючи до уваги встановлений та зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я поліцейський, у відповідності до вимог п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначив ознаки наркотичного сп'яніння та дії водія щодо ухилення від проходження огляду.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно вимог п. 9 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Виходячи з аналізу цієї та інших норм згаданої вище Інструкції, а також положень ст. 266 КУпАП можна зробити висновок про безпідставність тверджень захисника в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не проводили огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та не надавали останньому направлення на огляд у медичному закладі за формою, встановленою Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки поліцейський взагалі не уповноважений проводити огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, в тому числі з використанням спеціальних технічних засобів, а направлення на огляд водія у закладі охорони здоров`я надається не водієві, а відповідному закладу охорони здоров'я, куди поліцейський забезпечує доставку водія.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції не було дотримано порядку виявлення у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння та складання відповідних документів, які є обов`язковими для направлення на огляд до закладу охорони здоров`я.

Безпідставним слід також визнати посилання захисника на те, що, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не взяв до уваги висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 02.08.2021 № 904313, згідно з яким ОСОБА_1 28.07.2021 пройшов обстеження у цьому медичному закладі на предмет наявності ознак сп`яніння, оскільки цей огляд останній пройшов за самозверненням, а не за вимогою поліцейського в установленому порядку.

До того ж, згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується інших доводів, викладених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисника Тарасюка О.В., зокрема про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які акти, постанови чи рішення компетентного органу, які б підтверджували правомірність застосування до ОСОБА_1 положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» щодо причин зупинення транспортного засобу, а також щодо застосування до доказів, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення положень доктрини «плодів отруєного дерева» та визнання їх недопустимими, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про неналежність та недопустимість доказів, на підставі яких ґрунтуються постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, вважаю, що доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника Тарасюка О.В. не спростовують правильності та законності оскаржуваної постанови, а тому вони не можуть служити законними підставами для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ахсарова М.А. залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Каліушко Ф.А.