Справа № 33/812/48/22 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Квєтка І. А.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі:

головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю:

секретаря Колосової О. М.,

захисника Трофименка А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Трофименка А. О. на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 28 листопада 2021 року о 20 годині на автодорозі Р-81 «КазанкаСнігурівка-Антонівка» 102км+100м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vestra», державний номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку з наявністю явних ознак алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Трофименко А. О. просить постанову скасувати у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях водія.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Зазначає про те, що суддею не взято до уваги відсутність підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Надане працівниками поліції відео не є належним доказом, оскільки з нього не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем, який знаходиться на узбіччі автодороги та йому не належить. Посилався на практику ЄСПЛ та стандарт доказування «поза розумним сумнівом».

Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дала, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута за відсутністю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, в присутності її захисника.

Перевіривши наведені захисником Трофименком А. О. в апеляційній скарзі доводи, заслухавши його пояснення, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

У протоколі містяться дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто усі обставини, які стосуються події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за наявності яких протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, посилаючись, як на відсутність підстав для його зупинки, так і на відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом.

Усі матеріали відеозапису, які здійснені за допомогою нагрудної камери поліцейських з одночасною зйомкою на відеокамеру телефону, додані до протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 266 КУпАП.

З відеозаписів, зроблених різними технічними засобами відеозапису, вбачається, що автомобіль, який рухається назустріч поліцейському автомобілю по автодорозі, зупиняється на вимогу патрульного поліцейського на узбіччі, та через деякий час на відеокамеру фіксується ОСОБА_1 та представник поліції. Інших осіб або будь-яких транспортних засобів на цей час не зафіксовано. Фіксація особи водія, після зупинки автомобіля, додатково підтверджена висловлюваннями та поведінкою ОСОБА_1 , який на питання поліцейських, незважаючи на його ж доводи про відсутність доказів, що саме він керував автомобілем, в подальшому на питання навіщо сів за кермо, заявляє, що «скучив за сином», а на питання, що не міг посадити за кермо будь-яку тверезу особу, відповідає «де ж її взяти, якщо усі п`яні». Під кінець запису намагається зняти державні реєстраційні номери з автомобіля.

Тому усі дії та поведінка ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, викликає сумніви у їх адекватності, та підтверджує підстави виникнення у представників поліції обґрунтованої вимоги щодо проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що суддею «поза розумним сумнівом» не взяті до уваги заперечення водія та відсутність підтвердження факту керування ним автомобілем, не заслуговує на увагу, оскільки ці обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280, 283 КУпАП), судом встановлені на підставі саме цього стандарту доказування: наявність на відеозапису лише одного автомобіля, що рухався по автодорозі, та був зупинений працівниками поліції; фіксація водія після зупинки автомобіля; відсутність на автодорозі за межами будь-яких населених пунктів інших транспортних засобів та будь-яких осіб; а також не спроможність ОСОБА_1 надати цьому факту розумні пояснення.

За таких обставин, із наданих патрульними поліцейськими відеозаписів, вбачається, що водію ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалося право на проходження огляду, на що він надавав різного роду коментарі, заперечення, доводи, зазначав про те, що він не керував транспортним засобом, та жодного разу не надав згоди на проходження огляду на місці зупинки або у медичному закладі.

Тому водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем, внаслідок чого намагався зняти з транспортного засобу державні реєстраційні номери.

Отже, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у присутності ОСОБА_1 , у відповідності до яких останній відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив пункт 2.5 ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та його зміст щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівниками поліції.

Зміст усіх доданих відеозаписів ретельно досліджений суддею першої інстанції, яким встановлено, що ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду.

На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку усім наданим доказам, та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля, порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Трофименка А. О. залишити без задоволення, а постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова