Справа №461/2962/22
Провадження №3/461/1967/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником служби перевезень ТзОВ «Міра і К», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.6 ст.164 КУпАП, -

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії № 003333, «15.06.2022 під час позапланового заходу дотримання ліцензіатом ТОВ «Міра і К» ліцензійних умов було виявлено, що ліцензіат не повідомив про зміни даних, а саме про наявність транспортних засобів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 зазначених у документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, ліцензіат повідомив органу ліцензування у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) і протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін, а саме транспортних засобів, чим порушив пункт 2 підпункту 16 Ліцензійних умов, відповідальність за що передбачена ч. 6 ст. 164 КУпАП».

ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. Зазначив, що він є найманим працівником ТзОВ «Міра і К», прийнятий на посаду начальника служби перевезень з 29.07.2021, суб`єктом господарювання не являється, а фактично є найманим працівником. Також, вказав, що не володіє жодним автобусом, не отримував жодних ліцензій, послуг перевезення пасажирів не надає. Крім цього, зазначив, що його посадова інструкція обумовлює виконання роботи, пов`язаної виключно з наданням роботодавцем послуг і лише в межах його договірних зобов`язань, в його трудові обов`язки не входить ні організація чи контроль провадження господарської діяльності підприємства, ні подання від імені його роботодавця документів до органу ліцензування.

На підставі наведеного, просив суд закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 164 КУпАП встановлено відповідальність за порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії.

Відповідно до п.п. 2 п. 16 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, ліцензіат зобов`язаний повідомляти у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) формі органу ліцензування про всі зміни даних (у тому числі розширення, звуження), зазначених у документах, що додавалися до заяви на отримання ліцензії, протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін.

Згідно наказу №81 від 28.07.2021, ОСОБА_1 прийнято на роботу за сумісництвом з 29.07.2021 року на посаду начальника служби перевезень ТзОВ «Міра і К».

Згідно посадової інструкції начальника служби перевезень ТзОВ «Міра і К», вона обумовлює виконання роботи, пов`язаної виключно з наданням роботодавцем послуг і лише в межах його договірних зобов`язань, в посадові обов`язки не входять ні організація чи контроль провадження господарської діяльності підприємства (в тому числі і у сфері законодавства про ліцензування), ні подання від імені роботодавця документів до відповідного органу ліцензування.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не будучи суб`єктом господарювання, не здійснюючи жодної господарської діяльності та не будучи наділеним відповідними посадовими обов`язками, а фактично являючись найманим працівником, об`єктивно не міг порушити порядок ведення господарської діяльності, а факт вчинення ним інкримінованого правопорушення не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та акті від 15.06.2022 №8 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки судом встановлено, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно нього підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.