Справа №: 450/5292/21 Провадження №: 3/450/597/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 350425 від 02.12.2022 року, 02.12.2021 року близько о 17:55 год., в м. Пустомити, на а/д Львів-Пустомити-Меденичі, 16 км. + 500 м., водій ОСОБА_1 керував автобусом БАЗ 079.19 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по маршруту № 113, «Львів-Яструбків», перевозив на 10 осіб більше, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, а саме 34 осіб, чим порушив п.п.8 п.2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року. Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 44-3 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06.04.2000 року, визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з протоколу серії ВАБ № 350425 від 02.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п.п.8 п.2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 104 від 17.02.2021 року п. 2 Постанови Кабінету Міністрів № 1236 від 09.12.2020 року викладено в новій редакції, а саме «Залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки).

Отже, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення 02.12.2021 року, підпункт 8 пункту 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, порушення якого ставить в провину ОСОБА_2 , не існував. Оскільки дана норма у редакції від 17.02.2021 року не містить жодних правил поведінки, то порушення пп.8 п. 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року є об`єктивно неможливим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення, фотознімки та рапорт.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.

Суд звертає увагу також на той факт, що долучений до матеріалів справи рапорт не входить у перелік доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

Таким чином, із протоколу та матеріалів справи неможливо встановити кількість пасажирів у салоні автобуса БАЗ 079.19 д.н.з. НОМЕР_1 .

Доказів на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення , і які б дозволяли суду на підставі ст.252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст .44-3 КУпАП органом уповноваженим на складання протоколу не надано.

Слід звернути увагу на той факт, що ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на існуючу та конкретну норму нормативно-правового акту щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не розкрита суть обвинувачення, що в свою чергу прямо суперечить принципу правової визначеності, згідно якого закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Водночас суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст.254, 279 КУпАП, вважаю, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

провадження у справі № 450/5292/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. І. Мельничук