Справа 274/7446/21
Провадження: 3/0274/111/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.01.2022 м.Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хоцька Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

19.11.2021 в 23 год. 20 хв. в м. Бердичеві по вул. Шевченка, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із ротової порожнини, нестійка хода, незв`язна мова), однак від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 12.01.2022 ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 13). Розгляд справи відкладено на 28.01.2022 року.

28.01.2022 року ОСОБА_1 також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку йому СМС повідомлення (а.с. 14).

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 , будучи належно сповіщений про час і місце розгляду справи, систематично не з`являється в судове засідання, його поведінка свідчить про небажання брати участь у розгляді справи та розцінюється судом, як зловживання своїми процесуальними правами. Подальше відкладення розгляду справи, на переконання суду, нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі й гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 245 КУпАП України, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП України.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №198782, в якому зазначені місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, відомості про особу ОСОБА_1 , нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені, про що свідчить його підпис в протоколі;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2021;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- долученим до протоколу відеозаписом, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи.

Згідно довідки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Протягом року до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувався.

Досліджені докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд враховує відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання та накладає на нього стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортним засобом.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 496 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М. Хоцька