ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/298/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 09 червня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 29 квітня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кметик В. С. просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскільки він був пропущений з поважних причин, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови його підзахисний не був присутнім, а копію постанови було надіслано на поштову адресу останнього та отримано 10.05.2022, що підтверджується копією конверта та випискою з реєстру поштових відправлень.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Вказує, що у протоколі не міститься даних, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння, які відповідно до пункту 3 Розділу I Наказу №1452/735 від 09.11.2015 мають бути внесені у протокол. Так, лише при наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський має право проводити огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Зазначає, що під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння інспектор поліції не роз`яснив водію права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №000036 та №000126. Даний факт також підтверджується відсутністю у протоколі відмітки під час його складання про роз`яснення водію прав та обов`язків, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Таким чином, поліцейським порушено вимоги ст. ст. 256, 268 КУпАП та абзац 4 пункту 2 Розділу II Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 "Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі".

Наголошує на тому, інспектор поліції у разі достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язаний був відсторонити його від керування та тимчасово затримати транспортний засіб, у випадках, передбачених ст. 265-2 КУпАП, що ним зроблено не було.

Стверджує, що наявні у матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки його огляд проводився з порушенням.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримав 10 травня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а апеляційна скарга подана 18 травня 2022 року, вважаю за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, слід врахувати наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 256, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 04 листопада 2021 року о 01 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Тарнавського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» №ARBL-0894 (повірка дійсна до 26.05.2022 р.), на табло якого висвітився результат 2.32% (проміле), з результатом водій був згідний, проїхати в медичний заклад відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 листопада 2021 року поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП Станчук І. В. щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4986418, згідно якої останній 04 листопада 2021 року о 01 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Генерала Тарнавського, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , на дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, в той час, коли права смуга була не зайнята, чим порушив п. 11.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим та у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" вказаний автомобіль було зупинено.

Таким чином вважаю, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений законно, за наявності для цього підстав.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, тобті ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.

Твердження апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, не беруться до уваги з огляду на те, що у додатках до протоколу, а саме у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вищенаведені ознаки алкогольного сп`яніння вказані.

При цьому, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських № (DSJX300126_000126) на 03 хв. 02 сек., працівник поліції вказав, що "з салону автомобіля чути запах алкоголю", тому відсутність зазначених у протоколі ознак сп`яніння не є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на технічному приладі - газоаналізаторі «Drager Alcotest 6810» №ARBL-0894 (повірка дійсна до 26.05.2022 р.), на табло якого висвітився показник - 2.32% (проміле), відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №306245 від 04 листопада 2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу "Драгер", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Доводи апелянта, що під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння інспектор поліції не роз`яснив водію права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, спростовується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських № (DSJX300126_000126), де на 07 хв. 37 сек. ОСОБА_1 було роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а саме те, що він не несе відповідальність за відмову давати показання щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, та має право надавати пояснення, заявляти клопотання, знайомитись із матеріалами справи, а також має право на юридичну допомогу. Однак будь-яких зауважень чи клопотань з цього приводу ОСОБА_1 не заявляв. Крім цього, факт розтлумачення порушнику його прав підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №306245 від 04 листопада 2021 року, в якому вказано, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", з результатом якого погодився та відмовився їхати в найближчий медичний заклад.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, так із матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою від 04.11.2021, в якій ОСОБА_2 зобов`язався не допустити ОСОБА_1 до керування транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , та доставити даний автомобіль до місця його фактичного зберігання. Крім цього, як вбачається відеозапису із нагрудних камер поліцейських № (DSJX300126_000126) на 08 хв. 19 сек., у ОСОБА_1 було відсутнє пластикове посвідчення водія, а тому працівники поліції не мали можливості його вилучити та в подальшому надати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Що стосується посилання апелянта на те, що працівники поліції повинні були тимчасово затримати автомобіль в порядку ст. 265-2 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки положення даної статті застосовується у випадках, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Враховуючи те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не перешкоджав дорожньому руху та не створював загрози безпеці руху, працівники поліції правомірно не затримали даний транспортний засіб відповідно до ст. 265-2 КУпАП.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В. С. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В. С. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В. С. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба