єдиний унікальний номер справи 546/1251/21
номер провадження 3/546/29/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, продавця консультанта магазину «Смартфон» , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

До Решетилівського районного суду 20.12.2021 надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складений головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Полтавського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Васютою Т.П.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.11.2021 о 13 год. 00 хв. в ході перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_2 , було зафіксовано правопорушення: температурний скринінг працівникам проводиться не регулярно (п.1 Постанови головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 №17); дотримання вимоги одночасного перебування відвідувачів у закладі з розрахунку 1 особа на 10 м2 площі зали обслуговування не здійснюється (відсутнє попередження) (п.4 Постанови головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 №17 (вимоги прибирання поверхонь та виробничих приміщень з використанням миючих та дезінфікуючих засобів проводиться не регулярно (п.8 Постанови головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 №17). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

08 лютого 2022 року від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшли до суду письмові заперечення, у яких зазначено, що стаття 44-3 КУпАП має бланкетний характер, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не дотрималася. Таким чином сам Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не встановлює заборон та обмежень щодо здійснення господарської діяльності. Крім того зазначив, що складений протокол ним не підписувався, не було отримано копію примірника, що свідчить про процесуальні порушення складання протоколу, а саме ст. 254 КУпАП. Обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. До того ж протокол складено на фізичну особу, продавця крамниці, що є порушенням вимог законодавства України, оскільки фізична особа, яка виконує обов`язки відповідно до трудового договору не може нести відповідальність за здійснення діяльності господарюючим суб`єктом. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі №546/1251/21 в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КупАП, та складенням протоколу про адміністративне правопорушення із порушенням вимог чинного законодавства України (а.с.а.с.22-26).

У судове засідання 08 лютого 2022 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, провадження по справі просив закрити (а.с. 27).

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень частини 2 статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за статтею 44-3 КУпАП не є обов`язковою. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу з огляду на положення ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, було подано: протокол про адміністративне правопорушення № 001061 від 18.11.2021, в якому зазначені обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 (а.с. 6-7); лист опитувальник від 18.11.2021 з дотримання суб`єктами господарювання (закладів торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами) обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених Постановою КМУ від 09.12.2020 №1236, рішень органів місцевого самоврядування та протиепідемічних заходів, затверджених постановами Головного державного санітарного лікаря України (а.с.8-10).

Суд не приймає посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що складений протокол ним не підписувався та не було отримано копію примірника, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 власноручно написані пояснення, про що він особисто підписався. Від отримання примірника протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с.7).

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення № 001061 від 18 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП України складений головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Полтавського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Васютою Т.П.

Статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Уповноважені посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, уповноважених підрозділів ветеринарної міліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 42-1, 42-2, 107, 166-22, 188-22 КУпАП. Проте стаття 44-3 КУпАП в даному переліку відсутня.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Відповідно до п.2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.04.2019 №182, вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для виконання посадовими особами компетентного органу та його територіальних органів, яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 42-1, 42-2, 107-107-2, 166-22, 188-22, 238 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Таким чином Головне управління Держпродспоживслужби не наділене повноваженнями на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 44-3 КУпАП. Такі повноваження мали відповідні посадові особи органів державної санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №348 від 29 березня 2017 року, на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).

Водночас положення даного пункту не можуть самі по собі наділяти посадових осіб Держпродспоживслужби повноваженнями складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.44-3 КУпАП України, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП, зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Враховуючи викладене, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений неуповноваженою особою, а тому є недопустимим доказом та не може бути покладений в основу підтвердження її вини у вчиненні правопорушення.

Висновок суду узгоджується із висновками Полтавського апеляційного суду, викладеними у постановах від 23 лютого 2021 року у справі № 546/847/20, від 27 липня 2021 року у справі №543/426/21, від 31 січня 2022 року у справі №526/2897/21, від 02 лютого 2022 року у справі №526/2940/21 та ін.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (п.15), до протоколу додається також відеофіксація ZTE NUBIA 5G (смартфон), проте в матеріалах справи диск з відеозаписом відсутній. До того ж відеозапис є невід`ємним додатком до протоколу, а як вже було зазначено вище, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення лист-опитувальник жодного доказового значення не має, оскільки наявна в ньому інформація була заповнена без участі ОСОБА_1 , про що свідчить відсутність його підпису або примітки про відмову від підпису.

Крім того слід зазначити, що диспозиція частини 1 статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно зі статтею Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Стаття 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає повноваження головного державного санітарного лікаря України, зокрема вносити на затвердження центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, проекти актів, якими встановлюються державні санітарні норми та правила, санітарно-епідеміологічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти.

Отже, у головного державного санітарного лікаря України відсутні повноваження на встановлення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Тобто, Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09 травня 2020 року №17, не є актами законодавства, що встановлюють правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко