Справа № 599/128/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

"07" лютого 2022 р.

Суддя Зборівського районного суду Тернопільської області Іваницький О.Р.

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 (м.Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В суд поступили матеріали згідно яких ОСОБА_1 20 січня 2022 року о 17 год. 25 хв. на автодорозі Залізці - Чистопади Тернопільського району, керував автомобілем марки ПЕЖО 605 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6810. Результат огляду 1,16 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт керування автомобілем у стані сп`яніння визнав та пояснив, що 20 січня 2022 року він перебував у гостях батьків дружини в с. Чистопади Тернопільського району. Біля 14 год. вживав алкогольні напої в кількості не більше 150 гр., так як керувати автомобілем мала дружина. Виїхали біля 17 год., автомобілем керувала дружина. Оскільки дорога проходила полем дружина не справилася з керування і машина з`їхала на узбіччя та загрузла в снігу. З моменту вживання алкоголю пройшло більше 3 годин, стану сп`яніння та зниження реакції не відчував, тому вирішив сісти за кермо та виїхати на ділянку дороги, яка з`єднує Залізці Чистопади, після чого продовжити керувати автомобілем мала дружина. Рухався з незначною швидкістю. Працівники поліції зупинили автомобіль, оскільки колір передніх ліхтарів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, тобто порушення правил Дорожнього руху не пов`язано з вживанням алкоголю, що свідчило б про заниження його реакції як водія. Залишатись на місці також не було можливості, оскільки була ніч, також в автомобілі знаходилась малолітня дитина. До адміністративної відповідальності притягується вперше, усвідомлює, що вчинив неправомірно. Зазначені обставини просить врахувати при прийнятті рішення по справі.

Дані обставини підтвердила дружина ОСОБА_2 .

Також як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 має посвідчення водія та їй передано автомобіль для доправлення додому, після відсторонення чоловіка від керування.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що 20 січня 2022 року о 17 год. 25 хв. на автодорозі Залізці - Чистопади Тернопільського району, керував автомобілем марки ПЕЖО 605 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`ягніння.

При цьому, положення ст.130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, у тому числі алкогольного.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення ч.1 ст.130КУпАП передбачає умисні дії, спрямовані на керуванні транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, що нерозривно пов`язано з встановленням самого факту керування.

Пленум Верховного Суду України у абз. З п. 27 Постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Щодо посилання ОСОБА_1 на обставини, які стали причиною для керування автомобілем в стані алкогольного спяніння суд зазначає наступне.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Так, згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це суб`єктивне право кожної людини. Однак для працівників правоохоронних органів крайня необхідність - юридичний обов`язок, передбачений їхнім службовим становищем. Водночас ухилятися від виконання своїх функцій, посилаючись на стан крайньої необхідності, працівники правоохоронних органів не можуть.

Правомірність крайньої необхідності визначається низкою умов, які зазвичай ділять на дві групи: а) умови, що характеризують небезпеку; б) умови, що характеризують дії з її усунення.

До першої групи умов належать: реальність - небезпека дійсно існує, а не уявляється особою, що її усуває; наявність - загроза для правоохоронюваних об`єктів уже виникла, вона не викликає сумніву, безпосередньо існує, ще не минула та вимагає дій для її усунення; неминучість - усунення небезпеки не може бути здійснено іншим способом, окрім завдання шкоди іншим інтересам, що охороняються державою.

До другої групи (умов правомірності заподіяння шкоди в стані крайньої необхідності) умов належать: наявність небезпеки заподіяння шкоди інтересам, які охороняються законом; неможливість усунення наявної небезпеки без заподіяння шкоди іншим інтересам, що охороняються правом; заподіяна шкода не повинна перевищувати шкоду відвернену, тобто не повинні бути перевищені межі крайньої необхідності.

Загроза заподіяння шкоди для визнання дій особи як вчинених у стані крайньої необхідності має бути наявною, існуючою реально, а не в уяві особи. Якщо реально загрози заподіяння шкоди не існує, або ж вона вже минула, чи можливість заподіяння шкоди віддалена в часі, а не є негайною і неминучою, то заподіяння шкоди інтересам, які охороняються, не може бути визнане правомірним і йому має даватися оцінка на загальних підставах із урахуванням положень про вплив помилки на кваліфікацію дій винного. Але якщо особа сумлінно помиляється щодо наявності загрози, її реальності, то її дії мають розглядатись як вчинені в стані крайньої необхідності.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні будь-якого правопорушення, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного, та враховуючи, що ОСОБА_1 що 20 січня 2022 року о 17 год. 25 хв. на автодорозі Залізці - Чистопади Тернопільського району, керував автомобілем марки ПЕЖО 605 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, при цьому він перебував у стані крайньої необхідності, у зв`язку з тим, що існувала реальна загроза здоров`ю та життю йому та членам його сім`ї, то суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Керуючись ч. 1 ст. 130, 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського

районного суду О.Р.Іваницький