Справа № 308/5389/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

22.04.2022 року о 18.45 год. за адресою: АДРЕСА_2 , собака гр. ОСОБА_1 покусала гр. ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживає заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому враховуючи наведене та вимоги ст. 268 КУпАП вважаю можливим розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 154 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Згідно ч.3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини;

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №451435 від 30.04.2022 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; рапортом ДОП СДОП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 30.04.2022, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_2 від 22.04.2022, талоном №3863/635 травматологічного пункту виданого ОСОБА_2 від 22.04.2022, у якому вказано діагноз: укушена рана правої гомілки, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.04.2022 та довідкою про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_2 від 30.04.2022.

Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.

Санкція частини 3 статті 154 КпАП України передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Разом з тим, відповідно по п.14 Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17 червня 1980 року, затверджених заступником міністра житлово-комунального господарства УРСР, заступником Міністра сільського господарства УРСР, головним державним санітарним лікарем Української РСР, вилученню підлягають собаки і коти, які вдруге покусали людей внаслідок порушення власниками правил тримання, а також у випадках, якщо на це є відповідне рішення органів (установ) санітарно-епідеміологічної чи ветеринарної служб.

Враховуючи відсутність даних те, що вказаною собакою вдруге покусані люди, а також про наявність відповідного рішення органів (установ) санітарно-епідеміологічної чи ветеринарної служб, вважаю, що адміністративне стягнення у виді конфіскації тварини в даному випадку застосуванню не підлягає.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.3 ст.154 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.Б. Шумило