П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Овчиннікова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Сумської області, громадянина України, що зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.156 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 416067 від 16.12.2021 р., 16.12.2021 р о 15.00 год у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору, її дії кваліфіковано за ч.1 ст.156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, провадження у справі просила закрити за відсутністю складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, з таких підстав.

У відповідності з ч.1 ст.156 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягаються особи у разі здійснення роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно п.2 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 р. за № 218, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2002 р. за № 679/6967- роздрібна торгівля тютюновими виробами це діяльність з продажу тютюнових виробів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Пунктом 4 встановлено, що Правила поширюються на всіх суб`єктів підприємницької діяльності на території України незалежно від форм власності, які пройшли реєстрацію в установленому порядку і мають ліцензію (спеціальний дозвіл) на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, одержану в порядку, визначеному законодавством України.

Статтею 55 Господарського Кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Ними є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП є суб`єкти господарювання.

З матеріалів справи встановлено, що вини не містять доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності та суб`єктом правопорушення, що їй інкримінується.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як встановлено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальними положеннями адміністративного права, особа вважається винуватою у скоєнні правопорушення за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

У рішеннях по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ вказував, що, оцінюючи докази, суд має застосовувати принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Виходячи з наведеного, вважаю, що відсутність доказів статусу ОСОБА_1 свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, що є підставою закриття провадження у справі відповідно вимог ч.1 ст.247, за положеннями якої провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст. 247, 251 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.156 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Овчиннікова