Номер провадження: 33/813/599/22
Номер справи місцевого суду: 492/165/22
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Реу Руслана Васильовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 29 березня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 29 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,00 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвоката Реу Р.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1.подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що повний текст постанови суду ОСОБА_1 отримав 05 квітня 2022 року, а з апеляційною скаргою апелянт звернувся 12 квітня 2022 року через засоби поштового зв`язку «Укрпошта», тому апеляційна скарга подана у передбачений законом строк.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник Реу Р.В. вказав що співробітниками поліції було порушено строки для складення протоколу, що на думку апелянта допускається у випадку необхідності отримання додаткових даних, однак суд першої інстанції у своїй постанові взагалі не вказав які додаткові данні були зібрані поліцією з дня ДТП та складення схеми місця ДТП (21 січня 2022 року) до дня складення протоколу про адміністративне правопорушення (25 січня 2022 року).

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 не оскаржив дії працівників поліції щодо порушення терміну складення протоколу передбаченого ч.2 ст. 254 КУпАП, тому що на думку апелянта, саме суд повинен був надати правову оцінку порушенню з боку працівників поліції при розгляді адміністративного матеріалу

Також, суд першої інстанції, описуючи у постанові досліджений в судовому засіданні залучений стороною захисту відеозапис з місця події, пропустив навмисно, що при здійсненні розвороту автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», не зупинявся взагалі а продовжував свій рух з початку виїзду на проїзну частину, пропустивши білий легковий автомобіль і лише зупинився на своїй полосі руху, побачивши на ній автомобіль марки «Nissan Premera» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався йому на зустріч та скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 .

Звернув увагу, що судом у постанові від 29 березня 2022 року взагалі не вказано які пункти Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання та матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 29 березня 2022 року, за відсутності ОСОБА_1 .

Повний текст постанови суду ОСОБА_1 отримав особисто в приміщенні суду 05 квітня 2022 року.

Апеляційна скарга подана до суду 13 квітня 2022 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Доводи апелянта з приводу того, що апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 12 квітня 2022 року, не підтвердились матеріалами справи, конверт у якому надійшла апеляційна скарга, відсутній. Однак вказане не впливає на поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , а також його захисник Реу Р.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом телефонограми на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , який вказаний в матеріалах справи (а.с. 88).

На електронну адресу Одеського апеляційного суду від захисника Реу Р.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що захисник Реу Р.В. не може прибути в судове засідання в зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі (а.с. 65-66).

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що на підтвердження клопотання захисником Реу Р.В. надано роздруківку списку справ призначених до розгляду на 07 червня 2022 року, однак належних доказів надання правової допомоги не надано.

Більш того, справа за апеляційною скаргою захисника Реу Р.В. перебуває в провадженні апеляційного суду з 04 травня 2022 року (а.с. 79), судове засідання було призначене на 31 травня 2022 року, яке було відкладено за клопотанням захисника Реу Р.В. який в своєму клопотанні зазначав про неможливість прибуття в судове засідання в зв`язку з зайнятістю в іншому процесі (а.с. 82-86).

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його захисник Реу Р.В. будучи повідомлені про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, не надали доказів поважності причин неприбуття в судове засідання, суд вважає, що справа підлягає розгляду за відсутності ОСОБА_1 та його захисник Реу Р.В.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168493 від 25 січня 2022 року, згідно якого 21 січня 2022 року о 13 год. 00 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Соборна м.Арциз Болградського району Одеської області, перед початком руху, а саме перестроюванням та зміною напрямку руху, здійснюючи розворот на свою смугу руху, виїжджаючи з правого узбіччя на ліву зустрічну полосу, а потім на свою смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого вчинив зіткнення з транспортним засобом марки «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 , який свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він 21 січня 2022 року керував транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Соборна м.Арциз Болградського району Одеської області, який припаркував на узбіччі біля магазину «Вацак», щоб зайти до магазину. Вийшовши з зазначеного магазину, сів за кермо зазначеного автомобіля, вирішивши здійснити розворот автомобіля, щоб їхати у зворотньому напрямку по відношенню до розташованого на узбіччі автомобіля, впевнившись у відсутності транспортних засобів на проїзній частині дороги, здійснив розворот, виїхавши на ліву частину дороги, де, зупинившись, пропустив транспортний засіб, який рухався йому на зустріч, та, впевнившись у достатній відстані між його автомобілем та слідуючим зустрічним транспортним засобом, водій якого рукою дав дозвіл на маневр, з метою виїзду зліва на право, тобто на свою смугу руху, здійснив рух, однак виїхавши на свою смугу руху, побачив, що транспортний засіб марки «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухається по його смузі руху йому назустріч, у зв`язку з чим він прийняв міри, шляхом натискання на педаль гальмування, до повної зупинки свого транспортного засобу, з метою уникнення зіткнення, але сталося зіткнення транспортних засобів. Зіткнення сталося у передню частину транспортного засобу марки «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та у ліве крило та ліве колесо керованого ним транспортного засобу.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2 , він 21 січня 2022 року на транспортному засобі марки «Nissan Primera», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул.Соборна у сторону вул.Пушкіна м.Арциз Болградського району Одеської області, а попереду нього повільно рухався транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», у зв`язку з чим, переконавшись, що він не створить аварійної ситуації так як не було перешкод, оскільки зустрічного транспортного засобу не було, почав здійснювати обгін транспортного засобу, який рухався попереду повільно, але при обгоні наблизившись до середини автомобіля, якого обганяв, побачив, що на зустрічну смугу руху виїжджає транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який при початку здійснення обгону на зустрічній смузі руху не рухався та якого він не міг виявити, внаслідок чого сталося зіткнення зазначених транспортних засобів. Зіткнення сталося у ліве крило та ліве колесо транспортного засобу марки «Hyundai Santa Fe» та у передню частину керованого ним автомобіля.

Так, вина ОСОБА_1 , в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168493 від 25 січня 2022 року, підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 січня 2022 року, поясненнями водіїв ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , наявними в матеріалах справи фотографіями транспортних засобів з місця події, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто правопорушенням по даній нормі матеріального права є саме порушення учасниками дорожнього руху ПДР, а не допуск зіткнення з іншим автомобілем.

Так, п. 10.1 ПДР зазначає, що перед початком руху, перестроюванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен впевнитись, що це буде безпечним і не надасть перешкоди або безпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.3 у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до п. 10.4. перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку

Згідно п. 10.6. якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника Реу Р.В. про те, що співробітниками поліції було порушено строки для складення протоколу апеляційний суд сприймає критично, оскільки даним доводам в оскаржуваній постанові судом першої інстанції надано належну оцінку.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що апелянт підтвердив той факт, що 25 січня 2022 року ОСОБА_1 було належним чином викликано до відділення поліції №1, Болградського РВП ГУНП в Одеській області, де інспектором поліції старшим сержантом Анікіним С.В. було надано для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення від 21 січня 2022 року. Ознайомившись з протоколом ОСОБА_1 підписав його та вказав що «з протоколом не згоден». Проте, будь-яких заперечень чи пояснень з чим саме не згоден ОСОБА_1 та в чому саме було порушено його права він не надав.

При цьому сам факт складення протоколу поза межами строку не є обставиною, яка відповідно до ст.247 КУпАП виключає провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, та ніяким чином не спростовує ні подію правопорушення, ні наявність складу правопорушення в діях.

Інше тлумачення процесуальних строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 254 КУпАП унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Довід апеляційної скарги про те, що схему ДТП було складено з численними порушеннями, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на те, що будь-яких доказів, щодо невідповідності схеми ДТП матеріали справи не містять. ОСОБА_1 підписав схему без будь-яких зауважень, тобто погодився з правильністю фактів та обставин зафіксованих у схемі.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на її ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, доводи захисника Реу Р.В. про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Реу Р.В. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Реу Руслана Васильовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити адвокату Реу Руслану Васильовичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 29 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Реу Руслана Васильовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 29 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева