Справа № 583/522/330/22
Провадження по справі № 3/583/232/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Пашковському В.О., за участю прокурора Острик О.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її адвоката Оксюти М.О., розглянувши матеріали справи відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої начальником відділу міжнародного співробітництва управління з питань економіки, бюджету, інвестицій та міжнародного співробітництва апарату Одеської обласної ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №7/2022 від 04.01.2022 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва управління з питань економіки, бюджету, інвестицій та міжнародного співробітництва апарату Одеської обласної ради, будучі суб`єктом декларування та суб`єктом відповідно до підпункту «В» п.1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» і Примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення п. 7 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції», при заповнені і подачі 20.03.2021 року о 14 год. 11 хв. до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020- рік, подала завідомо недостовірні відомості на суму 232 650,00 гривень, що відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент подання до НАЗК вказаної декларації, а саме у розділі №11 «Доходи, у тому числі подарунки» не зазначила дохід у вигляді подарунка у грошовій формі у розмірі 232 650, 00 гривень, джерелом якого є ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Оксюта М.О. просили провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що: 09.10.2020 року ОСОБА_1 придбана квартира, загальна вартість якої становить 493 455,00 гривень. У зв`язку з скрутним майновим станом та відсутністю грошей, 202 650,00 гривень було подаровано батьком, однак при складанні письмових пояснень на адресу НАЗК вона помилково, в результаті технічної помилки зазначила грошову суду у розмірі 232 650,00 гривень, тобто невірно зазначена одна цифра. На момент подання декларації, прожитковий мінімум дорівнював 2 270,00 гривень, тобто адміністративна відповідальність наставала за подання недостовірних відомостей стосовно об`єкту декларування на суму більше ніж 227 000,00 гривень. На теперішній час, розмір прожиткового мінімуму, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України» становить 2481,00 гривень, тобто адміністративна відповідальність настає за подання недостовірних відомостей стосовно об`єкту декларування на суму більше ніж 227 000,00 гривень.

Прокурор в судовому засіданні протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, підтримала та просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухав пояснення особи, щодо якої складено протокол, думку учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що провадження у справі необхідно закрити з таких підстав.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд відповідно до вимог ст. ст.245,280 КУпАП повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

За змістом ч.4 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з абз. 3 примітки до цієї статті відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Станом на момент подання ОСОБА_1 декларації, прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270,00 гривень відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Отже, під час розгляду даної справи з урахуванням фабули правопорушення, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, підлягає перевірці факт подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей у декларації, які стосуються активів, що мають вартість, на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто від 227 000 грн. до 1 135 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п.7 ч.1 ЗУ «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про:отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у зв`язку з скрутним майновим станом та відсутністю грошей, 202 650,00 гривень їй було подаровано батьком, однак при складанні відповіді на адресу НАЗК, помилково, в результаті технічної помилки, зазначила грошову суду у розмірі 232 650,00 гривень, тобто невірно зазначена одна цифра.

Перевірка декларації була проведена у зв`язку з придбанням нерухомого майна, вартість якого була помилково зазначена ОСОБА_1 в 49 345 504,00 гривень, замість 493 455,00 гривень, на що ОСОБА_1 надала пояснення до НАЗК.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що в результаті технічної помилки, зазначила грошову суму у розмірі 232 650,00 гривень, замість 202 650,00 гривень, тобто невірно зазначена одна цифра, на що ОСОБА_1 надала додаткові пояснення до НАЗК, протокол про адміністративне правопорушення №7 від 04.01.2022 року складений лише на підставі її письмових пояснень, які містили неточні дані.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення №7 від 04.01.2022 року складений лише на підставі пояснень ОСОБА_1 до НАЗК щодо невірно зазначеної суми 232 650,00 гривень, замість вірно зазначеної, яку ОСОБА_3 вказала в додаткових письмових поясненнях до НАЗК та в суді під час допиту, а саме щодо суми у розмірі 202 650,00 гривень, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто ОСОБА_1 надала додаткові письмові пояснення до НАЗК, в яких зазначила, що батько подарував грошові кошти у сумі 202 650,00 гривень, в додаткових письмових поясненнях до НАЗК та в суді надала письмові та усні пояснення, в яких вказала, що батько подарував їй грошові кошти у розмірі 202 650,00 гривень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вказані докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Як вже було зазначено судом вище, ч. 4 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однією з конструктивних ознак складу вказаного адміністративного правопорушення є завідомо недостовірне, тобто свідоме зазначення або не зазначення суб`єктом декларування певного майна у декларації або відомостей про його вартість, які не відповідають дійсності.

У силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тоді як вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що законом в диспозиції ч.4 ст.172-6 КУпАП визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю за наявності умислу, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, даної правової позиції дотримується й судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, вказала, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але всупереч цим вимогам, відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного Протоколу не забезпечено.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі " Барбера, Мессегу і Джабардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1ст.9 КУпАП підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність протиправної винної дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оскільки матеріалами справи наявність у діях ОСОБА_1 умислу приховати чи свідомо внести неправдиві відомості до декларації не доведено в межах розумного сумніву, та згідно з положеннями ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку, за такого приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а провадження щодо нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-6, 247, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.4 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси В.В. Іванов