Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
16.06.2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Запорожець О.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від Голованівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженої, працюючу продавцем у ФОП ОСОБА_2 , проживаючої АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19.04.2022 року ДОП СПД № 3 (смт Новоархангельськ) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156КУпАП стосовно ОСОБА_1 , зокрема в протоколі зазначено, що остання 19.04.2022 року о 12.00 год. по вул. Леніна в с. Небелівка Голованівського району Кіровоградської області в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв всупереч вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» а саме пиво: Жигулівське ємністю 2,5 л. 6 шт., Львів 1715 ємністю 1,45 л. 13 шт., Чайка ємністю 1,45 л. 2 шт. та слабоалкогольних напоїв Гараж 0,44 л. 4 шт..

ОСОБА_1 надала суду пояснення, в якому зокрема зазначила, що вона працює продавцем в магазині, що належить ОСОБА_2 та який розташований в с. Небелівка Голованівського району Кіровоградської області. В середині квітня 2022 року після обіду їй привезли товар в магазин та вона його почала розвантажувати. В цей час до неї підійшли невідомі хлопці, які запропонували допомогу на що вона погодилась. Після того як вони закінчили розвантажування, вона запитала у них, чим може їх віддячити. На що хлопці повідомили, що вона може пригости їх пивом та слабоалкогольними напоями. Після чого вона сходила до сусіднього магазину купила пива та слабоалкогольний напій «гараж» та пригостила хлопців. Зазначенні особи пішли. Через деякий час до магазину прийшов працівник поліції та повідомив їй, що вона незаконно продає пиво та слабоалкогольні напої на що вона відповіла, що пиво не продавала, а пригостила вказаних осіб за надану допомогу. Працівник поліції пояснив, що зазначенні особи розпивали спиртні напої та дебоширили і їй потрібно надати пояснення. Після чого він самостійно склав пояснення та надав їй на підпис, вона його не читала, а підписала на прохання працівника поліції. Ознайомившись з поясненням долученим до матеріалів адміністративної справи, вона наголосила, що такого змісту пояснення вона працівнику поліції не надавала, а пояснила тільки те, що зазначено вище. Запевняла суд, що адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП не вчиняла, просила визнати її не винною.

Заслухавши порушницю, дослідивши матеріали адміністративного провадження суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до наступного висновку.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах, і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 245 КУпАП наголошує на тому, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

Диспозиція сформульованої у ч. 1 ст. 156 КУпАП норм є бланкетною, тобто нормою права, які не містять певних правил поведінки, зазначені правила встановлюються органами держави.

Зазначені в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Разом з тим працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не вказано, яку саме частину зазначеної норми матеріального права порушено ОСОБА_1 .

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП відповідальність настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку .

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, щодо нашої ситуації, полягає (відповідно до протоколу), що правопорушниця здійснювала продаж пива та слабоалкогольних напоїв.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП є фізичні особи, яким виповнилося 16 років.

Як вбачається зі змісту протоколу складеного працівником поліції ним не зазначено конкретно норми закону, порушення якої здійснила порушниці, зазначено абстрактно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Окрім того працівник поліції, навіть встановивши, що мало місце порушення працівником магазину правил торгівлі пивом (крім безалкогольного) та слабоалкогольними напоями повинен був кваліфікувати дії правопорушниці за ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки відповідно до диспозиції зазначеної статі настає відповідальність за вчинену протиправну поведінку та порушення правил встановлених державою в даній сфері регулювання суспільних відносин.

Дії порушниці працівником поліції відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Суд має право розглядати справу в межах висунутого обвинувачення з боку публічного органу державної влади та не має права перекваліфіковувати дії порушника, оскільки це не передбачено нормами КУпАП та буде, як наслідок переслідування правопорушника з боку суду.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, приходжу до наступного висновку, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, вчиняється як умисно так із необережності.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та 2 ст. 254 КУпАП визначено, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи органів поліції уповноважені складати протоколи за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Ст. 256 КУпАП визначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги, вказані у зазначеній нормі процесуального права.

Відповідно до розділу ІІ пунктів 1, 4, 5, 8, 9 п.п.7, 12 інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р. за № 1496/27941 складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. У разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення , на якому проставлено відповідні серію та номер. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення). Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

З матеріалів адміністративної справи наданих суду вбачається, що органом поліції надіслано до суду протокол про адміністративне правопорушення, пояснення порушниці, виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, світлокопії паспортів фізичної особи підприємця та порушниці.

З огляду суд розглядає справу виключного на доказах направлених відповідним компетентним органом на підтвердження винуватості, або навпаки невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд в жодному разі не може виступати обвинувачем особи у вчинені інкримінованого їй правопорушення, доводити її винуватість шляхом витребування доказів, проведення їх огляду та інших процесуальних дій, оскільки це буде вказувати на упередженість суду, порушувати принципи справедливості та розумності, які є фундаментальними принципами правосуддя.

У ст. 62 Конституції України закріпив положення, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначалось вище об`єктивна сторона, щодо нашого випадку полягає у активних діях, а саме порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі пивом (крім безалкогольного) та слабоалкогольними напоями. Тобто ці дії повинні вчинюватись умисно, або з необережності особою, яка порушує відповідні встановленні державою правила. На підтвердження цього потрібно не тільки (заяви) пояснення осіб, які купували певний вид товару, а й інші докази, які б могли б вказувати про наявність в особи складу зазначеного правопорушення (відеофіксація, закупівля товару за наданні гроші, самий товар). Ідентифікувати той чи інший товар, який було придбано в певної особи можливо тільки шляхом його безпосереднього вилучення у особи, яка здійснила контрольну закупку, або в особи за місцем здійснення нею торгівлі.

З огляду на наведене, суд констатує наступне, що обвинувачення особи у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватись на припущеннях. Закріплене в Конституції України положення (ст. 62) випливає з принципу презумпції невинуватості. Тобто будь-які припущення, думки, здогадки, якими б вони привабливими не були і кому б вони не належали, при вирішенні питання про вину особи доказами не можуть бути, і ніякого значення не мають. Вони можуть бути використані лише для висунення версій, але не для обґрунтування вини. Такі припущення лише підтверджують сумнів, а він має бути витлумачений тільки на користь порушника.

Зміст презумпції невинуватості включає серед інших і правило про тлумачення сумнівів щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення. Це правило є невід`ємною його частиною і воно полягає у тому, що такі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

З аналізу пояснень порушниці, матеріалів адміністративної справи, досліджених детально, обґрунтовано, виважено та у відповідності із зазначеними нормативно правовими актами, слідує що в середині квітня 2022 року порушниця пригостила невідомих чоловіків пивом та слабоалкогольними напоями за надану допомогу, які (напої) вона в свою чергу купила в сусідньому магазині с. Небелівка Голованівського району Кіровоградської області. Пригощання будь-якого виду напоями повнолітніх осіб не може утворювати складу будь-якого правопорушення та тягти за собою будь-яку юридичну відповідальність.

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд на виконання положень зазначеної статті всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив всі матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

На переконання суду працівниками поліції не надано суду жодного доказу (прямого, не прямого, речового, письмового, похідного), а надісланий протокол про адміністративне правопорушення (викладенні в ньому обставини) не може вказувати виключно (беззаперечно), що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, окрім того як зазначалось вище працівником поліції не вірно кваліфіковано дії порушниці (за диспозицією статті) при наявності факту їх вчинення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що матеріалами адміністративної справи не встановлено того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки на думку суду відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторони зазначеного правопорушення, які є обов`язковими складовими будь-якого адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, на переконання суду, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

У зв`язку із закриттям провадження у адміністративній справі судові витрати відносяться за рахунок держави.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про національну поліцію», ст. ст. 1, 7, 9, 10, 156, 245, 247 п. 1, 251, 254, 255, 256, 266, 276, 280, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти з дня її винесення.

Суддя: