Справа № 592/561/22
Провадження № 3/592/308/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, громадянина України, одруженого, працюючого в ТОВ «Буд Трейдинг» інженером з ОП, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

прокурора Сумської обласної прокуратури Ткаченка К.,

встановив:

Наказом начальника Управління Держпраці у Сумській області від 05.10.2017 № 209-К «Про переведення ОСОБА_1 » переведено ОСОБА_1 , заступника начальника відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області, на посаду головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області, з 06.10.2017, за його згодою, зі збереженням 6 рангу державного службовця.

Згідно з посадовою інструкцією державних службовців категорії «Б» та «В» затвердженої начальником Управління Держпраці у Сумській області 02.03.2020, посада головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області відноситься до категорії «В».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Отже, відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. Закону, ОСОБА_1 відноситься до державних службовців та являється суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією.

Наказом начальника Управління Держпраці у Сумській області від 29.01.2021 № 48-К «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області, 02.02.2021, за угодою сторін.

В абзаці першому ч. 2 ст. 45 Закону вказано, що особи, зазначені у пункті 1, пунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.12.2019 № 168/19 «Про затвердження змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції» від 10.06.2016 № 3 виключено норму, яка зобов`язувала суб`єкта декларування під час звільнення подавати декларацію в день фактичного звільнення, та визначено, що така декларація подається не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 987/36609, який набрав чинності з 01.12.2021, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Враховуючи факт того, що ОСОБА_1 02.02.2021 припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язаний на виконання абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону, подати декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (далі - Декларація), протягом 20 робочих днів з дня припинення діяльності, а саме до 00:00 год. 02.03.2021.

Згідно публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 , подав Декларацію, 12.03.2021.

В листі Управління Держпраці у Сумській області від 21.12.2021 № 13216/18-27/20/2021/10067 зазначено, що ОСОБА_1 виплачені розрахункові кошти при звільненні відповідно до платіжного доручення № 33 від 02.02.2021.

Згідно з додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 30.12.2021 № 47-06/91693-21, послідовність дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.12.2020 по 01.05.2021, останній вперше протягом вказаного періоду здійснив вхід до вищевказаного реєстру лише 10.03.2021, що є несвоєчасним.

Стан функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний держаний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» у 2021 році зазначено у службовій записці керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації, що є додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.06.2021 № 47-06/44748/21.

Таким чином, ОСОБА_1 02.02.2021 припинив діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування та несвоєчасно, а саме 12.03.2021 подав без поважних причин декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого абзацом першим ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у несвоєчасному поданні декларації перед звільненням визнав, зазначивши, що звільнився 02.02.2021, ввечері віддали трудову книжку, надавали підписувати ще якісь документи, які саме не пам`ятає. Пам`ятає, що у відділі кадрів роз`яснювали, що потрібно подати декларацію до 01.04.2021. 10.03.2021 подав декларацію після звільнення, потім подав 12.03.2021 декларацію перед звільненням та ще одну уточнену декларацію перед звільненням.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не сплинули. Додатково надав Висновок в порядку ч.1 ст.250 КУпАП у якому просить визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши надані докази, доходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч. 2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування урегульовано статтю 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно частини 2 статті 45 Закону особи, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказані вище норми законодавства України про адміністративні правопорушення узгоджуються і з принципом правової визначеності, закріпленому у чисельних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia) та п. 109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п. 53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п. 19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях КСУ від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3). «Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

ОСОБА_1 був ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та усвідомлював, що він є суб`єкт декларування, який перед припиненням діяльності, повинен подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні;

- протоколом № 015/2022 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 12.01.2022 (а.с. 1-8);

- матеріалами особової справи ОСОБА_1 , щодо призначення та звільнення з займаної посади (а.с. 11--21), зокрема: наказом № 63-к від 05.08.2015 «Про призначення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області з 06.08.2015 та присвоєно 10 ранг державного службовця в межах 5-ї категорії посад; наказом № 209-к від 05.10.2017 «Про переведення ОСОБА_1 », яким переведено ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області, з 06.10.2017 зі збереженням 6 рангу державного службовця; посадовою інструкцією державних службовців категорій «б» та «в», підписану ОСОБА_1 ; особовою карткою державного службовця № 37 ОСОБА_1 ; наказом № 48-к від 29.01.2021, яким ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Сумській області02.02.2021 за угодою сторін; розпискою від 02.02.2021 ОСОБА_1 щодо зобов`язання подати декларацію.

- відповіддю керівника Департаменту проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя НАЗК від 17.12.2021 № 4005/55/117/01-2021 з послідовністю дій користувача ОСОБА_1 за період 10.03.2021 по 12.03.2021 (а.с.24-30);

- роздруківкою з Єдиного державного реєстру декларацій відносно поданих декларацій ОСОБА_1 (а.с. 31);

- службовою запискою щодо стану функціонування ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» у період 2016-2021 роки.

Оцінюючи зазначені вище докази, відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 перед припиненням діяльності, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію, як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Обставиною що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире розкаяння винного.

Обставини, що обтяжують відповідальність судом не встановлені.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, щире розкаяння, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та вважає за доцільне застосувати стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті - п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 40-1, 172-6 ч. 1, 283, 284 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Сумського апеляційного суду.

Суддя О.В. Литовченко