КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №33/824/929/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Калашникова Євгена Володимировича на постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює: «Вантон Трейк», помічник директора, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 120551 ОСОБА_1 , 22 квітня 2021 року о 03 год 45 хв., в м. Києві по вул. Задніпровського, буд. 13, керував транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, тест позитивний 0,36 ‰, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України., за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454, 00 грн.

Не погоджуючись із постановою суду 22 грудня 2021 року, захисник ОСОБА_1 - Калашников Євген Володимирович подав апеляційну скаргу на постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адмінправопорушення.

Посилається на те, що недоставлення водія, який був не згідний із результатами огляду на місці або відмовився від його проходження, до закладу охорони здоров`я для проведення огляду є порушенням встановленої ч.3 ст. 266 КУпАП процедури огляду водія на стан сп`яніння та згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП має наслідком її недійсність.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначає про те, що відповідно до ч.5 розділу ІІ Наказу, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння , про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак у порушення вищезазначеної норми, представник патрульної поліції проігнорував вимогу ОСОБА_1 щодо надання останньому сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Посилається на те, що матеріали справи не містять акту про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що також свідчить про порушення вимог ст.266 КУпАП.

Також, посилається на те, що відеозапис який міститься в матеріалах справи не проводився безперевно спеціальними технічними засобами, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Калашников Є.В. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Калашникова Є.В.., переглянувши відео, вислухавши свідчення свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суддею місцевого суду вимоги зазначених норм закону дотримані не були, що призвело до прийняття сумнівного, з точки зору його законності та обґрунтованості рішення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності, вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Також, працівники патрульної поліції проігнорували вимогу ОСОБА_1 щодо надання останньому сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, чим порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також працівниками патрульної поліції взагалі не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що сказав поліцейським про те, що категорично не погоджується з результатами тесту, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та наполягав на проходженні освідування у лікарні, зазначивши, що готовий здати будь - які аналізи. Однак, працівники поліції сказали, що в них немає часу займатись цим.

Пізніше ОСОБА_1 знайшов адресу найближчої лікарні та поїхав туди, однак там йому повідомили, що освідування відбувається в іншій лікарні.

Після чого ОСОБА_1 поїхав до іншої лікарні, простоявши у черзі більше двох годин він потрапив до приймальні, де йому повідомили, що не зможуть провести його освідування, оскільки він повинен був прибути разом із працівниками патрульної поліції з направленням.

Крім того, працівниками поліції не було надано ніякого направлення ОСОБА_1 для проходження огладу на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. Долучене до матеріалів справи відео також не містить підтверджень керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, апеляційним судом було допитано в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 , який на місці події свідком був і підтвердив слова ОСОБА_1 про те, що 22 квітня 2021 року він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прямували до свідка додому після роботи. Прямуючи до свідка додому їх зупинили працівники поліції, оскільки на думку поліцейських вони проїхали на заборонений сигнал світлофору. Під час діалогу з поліцейськими, один із представників поліції сказав, що вони всі знаходяться у стані алкогольного сп`яніння. Після чого, один з представників поліції сказав, що зараз перевірить кожного з них на стан сп`яніння, на що вони погодились, першим вирішили перевірити ОСОБА_1 . Після проходження ОСОБА_1 тесту, представник патрульної поліції повідомив, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв, так як свідок ОСОБА_2 увесь день провів з ним разом та був свідком усіх подій. Пізніше ОСОБА_1 сказав, що категорично не погоджується з результатами тесту, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та взагалі працівники поліції не надали ліцензії на драгер та проводили підозрілі махінації з мундштуком та наполягав на проходженні освідування у лікарні, зазначивши, що готовий здати будь - які аналізи. Однак, працівники поліції сказали, що в них не має часу займатись цим. Пізніше ОСОБА_1 знайшов адресу найближчої лікарні та вони поїхали туди, однак там їм повідомили, що освідчування відбувається в іншій лікарні. Після чого ОСОБА_1 поїхав до іншої лікарні, а свідок попрямував додому.

Таким чином будь-яких відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом « Мерседес», д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення цього огляду або у разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення.

За приписами пункту 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_1 був суб`єктом адміністративного правопорушення, то висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 120551 від 22 квітня 2021 року не додано належних та переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Калашникова Євгена Володимировича - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Рубан