Справа № 731/547/21 Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І.
Провадження № 33/4823/162/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, зафіксованій технічними засобами відеозапису, як особи, яка 13 листопада 2021 року, о 15 год. 08 хв., на автодорозі Дащенки-Світличне, керувала транспортним засобом марки ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи його пропуск введенням в Україні 24.02.2022 року воєнного стану, який у подальшому було продовжено.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити. Вказує, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності постановлено за неповного з`ясування всіх обставин справи із посиланням на висновки, які суперечать адміністративному протоколу. Звертає увагу на ряд порушень, допущених під час його складання, зокрема, не роз`яснено права та наслідки його відмови від проходження огляду, направлення на освідування у матеріалах справи відсутнє, не було забезпечено безперервної відеофіксації, відомості про відсторонення особи від керування відсутні. Також вказує, що матеріали двох ідентичних правопорушень на двох різних водіїв складено одним і тим же інспектором у різних місцях, що ставить під сумнів складений відносно його протокол. Зазначає, що суд проявив упередженість та ігнорування законних прав особи, що притягується до відповідальності, оскільки не навів доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Прохання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження належним чином обґрунтоване, а тому, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, підлягає задоволенню.

Із матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що вона необґрунтована.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13 листопада 2021 року, о 15 год. 08 хв., на автодорозі Дащенки-Світличне, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини та порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкофор 505» на місці та медичного обстеження у медичному закладі відмовився під відеофіксацію. (а.с. 2)

Вказане підтверджується переглянутим апеляційним судом відеозаписом, з якого вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував продути прилад «Алкофор» на місці або ж проїхати на освідування до медичного закладу, однак останній відмовився, пояснивши, що випивав три дні тому, тоді повідомив, що випив 50 г коньяку у той день, після чого працівник поліції роз`яснив, що на нього буде складено протокол і він буде відсторонений від подальшого керування транспортним засобом, з чим він погодився.

Апелянт безпідставно вказує на недопустимість вказаного відеозапису як доказу, оскільки відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я.

При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Те, що події, зафіксовані вказаним відеозаписом, відбувалися у дійсності, ніким не спростовано. Окрім того, будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Посилання на складення одночасно одним і тим же інспектором різних протоколів у різних місцях є безпідставними, оскільки суд розглядає матеріали відносно ОСОБА_1 у межах пред`явленого йому правопорушення, більше того, надані копії протоколів містять різний час їх складення, що не викликає сумнівів у обставинах, зафіксованих у протоколі щодо ОСОБА_1 . Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, як то не роз`яснення наслідків відмови та відсутність у матеріалах справи направлення на освідування, оскільки такі недоліки не є істотними, тобто такими, які б перешкодили чи могли перешкодити суду встановити істину та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування постанови місцевого суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай