ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/409/22

3/609/238/2022

16 червня 2022 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючого,

за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебувають матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 6 від 06 червня 2022 року, встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-26 від 02.03.2010р., виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , с. В.Загайці, на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину (діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) починаючи з 02.11.2009 року в користь ОСОБА_4 , ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ст. 183-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо належного його повідомлення про місце, дату та час розгляду справи.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі гр. ОСОБА_1 враховуючи, що ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008 р. справа "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 183-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів. Частиною 1 передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Частина 2 передбачає відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Частина 3 передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 6 від 06 червня 2022 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.183-1 КУпАП, диспозиція якої передбачає три частини, однак повноважна особа, яка складала протокол, не кваліфікувала вказані дії за відповідною частиною даної статті, за якою слід притягнути останнього до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, що позбавляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності можливості здійснення права на захист та унеможливлює суд об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення.

Дані недоліки перешкоджають об`єктивному розгляду справи, що впливає на всебічність та об`єктивність правової оцінки факту та обставин скоєння адміністративного правопорушення, а також на правильність, обґрунтованість, та справедливість застосування до правопорушника заходів адміністративного стягнення.

Виходячи з положень КУпАП, суд розглядає справу лише в межах обставин і кваліфікації викладених у протоколі, і не може самостійно змінювати кваліфікацію чи доповнювати її відповідним підпунктом, пунктом та/чи частиною статті нормативного акту, який передбачає відповідальність за правопорушення, яке ставиться у вину особі.

З огляду на положення ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України , п. 55 рішення у справі Гурепка проти України , п. 39 рішення у справі Лучанінова проти України ).

У справі Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення (проведення несанкціонованого пікету ), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення суд не вбачає з огляду на норми ст. 284 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши протокол, додані до нього документи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.183-1 КУпАП, оскільки його дії у протоколі не кваліфіковані за відповідною частиною, що суперечить вимогам КУпАП, що позбавляє можливості особу, яка притягується до відповідальності належного захисту, у свою чергу, суд не може перебирати на себе функцію уточнення (доповнення) кваліфікації дій, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О. М. Катерняк