Справа № 144/1761/21
Провадження № 3/144/14/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Людмила Василівна, за участю в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_1 - адвоката Покоєвича А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу, 30.11.2021 о 14 год. 50 хв. громадянин ОСОБА_1 у с. Соболівка по вул. Центральній керував автомобілем DACIA-LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином засобам поштового зв`язку, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення судової повістки, що також підтвердив захисник останнього - адвокат Покоєвич А.О., який не заперечував проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що відповідно до ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , за участі його захисника, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін та предмету спору.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А.О. просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки його підзахисний не керував автомобілем того дня, а спав у ньому. Відео починається з моменту, як працівники поліції підходять до транспортного засобу, що знаходиться на території школи. Відкривши дверку автомобіля, видно, що ОСОБА_1 сидить не на водійському, а на пасажирському сидінні. Ні руху машини, ні моменту зупинки на відео не відображено. При цьому, на відео також відсутні свідки події.

Захисник зауважив, що спати у транспортному засобі не заборонено, тим більше на момент складання протоколу у країні ще не було воєнного стану та не встановлена комендантська година, тому з яких підстав працівники поліції вирішили перевірити автомобіль невідомо, адже матеріали справи не містять рапорту та повідомлення про виклик поліції за номером 102. У акті освідування, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, не вказані свідки огляду. Його підзахисний не підписав протокол, оскільки не був учасником дорожнього руху (водієм), автомобіль стояв припаркований на території навчального закладу, де він перебував із вечора. Свідки, про виклик яких заявлено клопотання стороною захисту, та інспектор поліції, який складав протокол, у судове засідання не з`явилися, не дивлячись на неодноразові виклики до суду.

Судом задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А.О. про виклик та допит у судовому засіданні свідків, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, а також інспектора, який склав протокол ОСОБА_2 . Останній, будучи неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, свої пояснення суду не надав.

Судом також багаторазово здійснено виклик у судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом направлення судових повісток за адресами, вказаними у протоколі. Проте, до суду вказані особи не з`явилися, конверти з судовими повістками поверталися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Викладене дає суду підстави сумніватись у правдивості відомостей, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та в існуванні вказаних свідків.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 243510 від 30.11.2021, направлення № 67 для огляду на стан сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, диск з відеозаписом події, протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу тощо.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А.О., дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеофайли, долучені до протоколу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, суддя дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 243510 від 30.11.2021, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої визначає, що адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме з підстав відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водій транспортного засобу. Обов`язковими елементами об`єктивної сторони складу правопорушення є факт керування транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує таким засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, що не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Об`єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, є відеозапис події, головним завданням якого є фіксування доказів, які засвідчують факт правопорушення, і такий факт сп`яніння повинен бути документально доведений.

При відтворення відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що на диску не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, момент його зупинки працівниками поліції та рух транспортного засобу, який вказаний у протоколі. З огляду на наведене, диск із відеозаписом місця події не може вважатися належним та допустимим доказом.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова, вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, Проте, свідків огляду не зазначено.

Крім того, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не містять рапорту та повідомлення про виклик поліції за номером 102.

Інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження факту керування особою, що притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом до моменту його зупинки у стані алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Як регламентовано ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Покоєвича А.О. про те, що за вказаних у протоколі обставин його підзахисний не керував транспортним засобом, що не спростовано іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, з урахуванням того, що всі сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за відсутності переконливих доказів вини останнього, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП за відсутністю у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діянні складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя