Номер провадження: 33/813/671/22
Справа № 493/434/22
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі учасників, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти розмірів, неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

30.01.2022 року о 16:40 годині в с. Бендзари Подільського району Одеської області по вул. Миру водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не зреагував на зміну дорожньої обстановки під час об`їзду перешкоди та не впоравшись з керуванням, з`їхав на узбіччя дороги та скоїв наїзд на електроопору.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортний засіб отримав механічні пошкодження та пошкоджено опору лінії електропередач.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 06.05.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

До суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 35-36), крім того про причини неявки суд не повідомив, а тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або потерпілої особи, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Бендзари Подільського району Одеської області по вул. Миру, рухаючись в населеному пункті зі швидкість приблизно 60 км/год., порушив умови п. 12.1 ПДР, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Крім того, ОСОБА_1 порушив умови п. 12.3 ПДР, відповідно до яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та п. 12.4 ПДР, за яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 166535 від 24.02.2022 року;

- схемою місця ДТП від 30.01.2022 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зі змісту яких вбачається, що 30.01.2022 року біля 16:40 години він, знаходячись за кермом свого автомобіля марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Миру в с. Бендзари Подільського району Одеської області з м. Балта Одеської області в напрямок с. Перельоти Подільського району Одеської області. Йому назустріч рухався автомобіль ВАЗ 2108 або ВАЗ 2109 сірого кольору, номерного знаку він не помітив, переднє ліве крило якого мало інший колір, який виїхав на зустрічну смугу. Щоб уникнути зіткнення він з`їхав на узбіччя з правого боку та зіткнувся з бетонною опорою.

- рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Оцабрика Д. щодо виявлення на узбіччі по вул. Миру в с. Бендзари Подільського району Одеської області автомобіля марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями.

Також, в ході проведення перевірки був опитаний ОСОБА_2 , власник автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що схожий за зовнішніми ознаками на автомобіль на який вказав ОСОБА_1 , який пояснив, що до даної пригоди він не причетний, так як 30.01.2022 року після 15:00 години на своєму автомобілі зі свого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_2 , не виїжджав, за фактом вищевказаної ДТП йому нічого невідомо;

- копією рапорту про реєстрацію заяви за № 375 від 30.01.2022 року за фактом ДТП;

- довідкою про результати розгляду повідомлення за фактом ДТП, що мала місце 30.01.2022 року в с. Бендзари Подільського району Одеської області, за участі автомобіля марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не надав мотивованих доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростування обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_1 порушень та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що дана адміністративна справа відносно нього сфальсифікована працівниками поліції, однак під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності висновку місцевого суду не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд повною мірою врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував міру адміністративного покарання.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Апеляційний суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 27 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19.08.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда