П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/338/22

15 червня 2022 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О. О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одружений має малолітню дитину, працює ДП «УкрАвтоГаз», хімік теплиці,

за частиною 1статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

09 травня 2022 року до суду надійшов адміністративний матеріал від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській областістосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №460840 від 01 травня 2022 року, 01 травня 2022 року о 01 годині 18 хвилин а смт. Солотвин по вулиці Центральна біля магазину «Світоч», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ-ЛАНОС державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 у присутності двох свідків, що підтверджується тест №5444 від 01 травня 2022 року результат огляду становить 1,27% в проміле, чим порушив вимоги п.п. а п.2.9 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення

Згідно зі ст. 252 КУПАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнав, пояснив, що справді 01 травня 2022 року у вказаний час він перебував у своєму автомобілі у смт. Солотвин по вулиці Центральна біля магазину «Світоч». До цього він вживав у незначній кількості алкоголь та не заперечує факт, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. У нічний час у зв`язку із виниклими життєвими обставинами, посварившись із дружиною він попросив свого товариша ОСОБА_2 , відвести його в смт. Солотвин. ОСОБА_3 має посвідчення водія та був тверезий. Коли вони під`їхали до блок-посту ОСОБА_3 зупинив автомобіль та відмовився далі їхати, оскільки пояснив що не хоче мати неприємності із-за дії комендантської години. Після чого останній пішов пішки залишивши його в автомобілі. Далі він сів на крісло водія та став чекати ранку. Через деякий час до нього підійшли, представники територіальної оборони, які потім викликали поліцію. Коли приїхали працівники поліції автомобіль не рухався, його не зупиняли. При дачі пояснень працівникам поліції він не розповів, відразу всю правду так як не хотів, щоб його товариш мав проблеми.

Під час розгляду даної справи предметом дослідження виявилось питання наявності чи відсутності обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя оцінює докази, надані під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тобто в цьому випадку на органи поліції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи слід керується стандартом доказування, зазначеним в кількох рішеннях ЄСПЛ "поза розумним сумнівом".

У справі "Кобець проти України" суд повторив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі N 688/788/15-к).

Ніхто не повинен […] піддаватися покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена "поза розумним сумнівом (рішення у справі "Севтап Везнедароглу проти Турції").

В конкретному випадку сторона обвинувачення не довела перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів складу адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 оскільки факт, саме, керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не доведено відповідно до стандарту доведення "поза розумним сумнівом", а отже відсутня - об`єктивна сторона правопорушення.

Зокрема, в якості доказу наявності складу правопорушення до протоколу долучено диск з відеозаписом події. Відеозапис є безперервним на 1 файлі. На відеозаписі зафіксовано подію вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в своєму автомобілі, що припаркований на обочині дороги, автомобіль не рухається, та не вбачається що він рухався до цього. В подальшому він на вимогу працівників поліції проходить огляд на стан сп`яніння на місці. З дослідженого відеозапису вбачається наявність в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів. порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Даними відеозаписами не підтверджується факт керування автомобілем ОСОБА_1 та не вбачається, що автомобіль був зупинений представники територіальної оборони чи працівниками поліції, на момент початку запису такий був припаркований на обочині дороги, двигун був виключений, а ОСОБА_1 лише знаходився на сидінні водія.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто автомобіль знаходився в русі до протоколі не додано та про наявність таких в протоколі не зазначено.

Письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не спростовують позицію ОСОБА_1 , а лише підтверджують факт проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння та не є належними доказами на підтвердження факту керування транспортним засобом. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує сам факт керування автомобілем та не надано доказів іншого, приходжу до висновку, що провадження в справі слід закрити за відсутністю подій та складу правопорушення.

Крім того слід зазначити, що за матеріалами справи автомобіль ОСОБА_1 (відповідно до рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Микицей М., який рухався в темну пору доби порушив комендантську годину, але не з`ясовано та не надано відповідних доказів, (таких як пояснення представників територіальної оборони, докази щодо введення комендантської години на певній території та відповідно її порушення з боку ОСОБА_1 , тощо) на підтвердження зазначених обставин. Таким чином, докази щодо законності причин зупинення автомобіля ОСОБА_1 так як і докази керування останнім автомобілем, відсутні та їх не було встановлено і під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час судового розгляду обов`язковий елемент складу правопорушення - об`єктивна сторона правопорушення, не доведений поза розумним сумнівом належними, достатніми і допустимими доказами, тому суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: