Справа № 313/1586/21
Провадження № 3/313/90/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засіданні Кравцової О.В., за участю прокурора Бовкуна А.С., Поповича Г.Ф., розглянувши у судовому засіданні матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області ДСР Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корніївка Веселівського району Запорізької області, громадянина України, пенсіонер, до 01.06.2021 р. працював на посаді головного спеціаліста з питань військового обліку, раніше до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією не притягався, зареєстрований та проживає у буд. АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що будучи головним спеціалістом з військового обліку Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької ради згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, а саме з 01.06.2021 р., подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), у порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 подав її несвоєчасно, лише 12.08.2021 р., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1700- VII від 14.10.2014) - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Присутній у судовому засіданні прокурор заявив, що жодних доказів щодо наявності поважних причин, що спричинило несвоєчасне подання ним електронної декларації ОСОБА_1 не надано. Згідно із поясненнями ОСОБА_1 , останній не знав про необхідність подання декларації «Перед звільненням», оскільки вважав, що дія Закону України «Про запобігання корупції» поширюється на нього лише в частині подання щорічних декларацій. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 повідомив, що несвоєчасно подав декларацію «Перед звільненням» у зв`язку із тимчасовою зміною постійного місця проживання, у зв`язку із реабілітаційним лікуванням травми ноги та хребта, однак документального підтвердження своїх слів не надав. Декларацію «Перед звільненням» він подав лише після отримання листа з НАЗК.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850, 00 грн.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 з позицією прокурора не погодився і заявив, що він подав декларацію 12.08.2021р. у вказаний термін, який був наданий йому Національним агентством з запобіганням корупції.

Затримкою подачі декларації була тимчасова зміна постійного місця проживання для невідкладного лікування після отримання тяжкої травми та відсутністю доступу до мережі Інтернету. Протокол про адміністративне порушення був поданий у грудні 2021 року без виявлення поважних причин на затримку ним подачі декларації.

ОСОБА_1 заявив, що він отримав серйозні травми з діагнозом : уламковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням та забій поперекового, крижового відділу хребта. Йому була проведена хірургічна операція у травматичному відділенні КНП «ЗОКЛ» ЗОР після якої він більше 5 місяців продовжував лікування амбулаторно на лікарняному, проходив Запорізьку МСК.

Згідно графіку травматичного відділення у травні 2021р. він пройшов повторне лікарське обстеження. Стан здоров`я його погіршився в забої поперекового, крижового відділу хребта. Причиною, по висновку лікарів, було ущемлення нервових закінчень. У зв`язку з карантинними обмеженнями ЗОР приймала тільки екстрених хворих і він був змушений знайти приватного лікаря мануальної терапії. Знайшовши приватного спеціаліста з лікування травм в Харківській області він розрахувався з місця роботи за один робочий день у з`язку зі зміною тимчасового місця проживання. Підчас лікарських процедур виникли затримки, а він не мав доступу до мережі Інтернету, і тому подав декларацію з запізненням.

ОСОБА_1 заявив, що він на лікування витратив велику суму грошей взявши кредит ОСОБА_2 .З ним проживає його безробітна дружина. Він не має ніякого бізнесу і отримує невелику по віку пенсію.

На підтвердження травми та лікування ОСОБА_1 надав докази.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.172-6КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 на підтвердження наявності поважних причин, що спричинило несвоєчасне подання ним електронної декларації надав докази, а саме: виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 6697 відділення травматології КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної Ради, у якій зазначено, що 05.05.2020 р. о 09.00 год. впав з дерева з висоти майже 4 метрів та перебував на стаціонарі з 06.05.2020 р. по 19.05.2020 р.Ліва н/кінцівка іммобілізована задньою гіпсовою шиною до в/третини гомілки; довідкою від КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної Ради № 3010 від 12.05.2020 р. про находження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «ЗОКЛ`ЗОР з 06.05.2020 р. з діагнозом закритий уламковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням. Забій поперекового, крижового відділу хребта; довідкою КП «Веселівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВСР ЛКК(16) Протокол № 337 від 19.10.2020 р.; направлення № 187 від 26.08.2020 р. на консультативну поліклініку КУ «ЗОКА»; рекомендації лікуючого лікаря; рентгенографічний знімок лівої н/кінцівки п`яткової кістки з трьома титановими шинами; довідкою з місця проживання та складом сім`ї: ОСОБА_3 -дружина; ксерокопія трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.06.1989 р.; повідомлення НАЗК про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 47-02/56928/21 від 28.07.2021;роздруківка про подання 12.08.2021 р. о 16:08 декларації перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування( охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) 01.01.2021-01.06.2021 р.; довідка про доходи № 5054 9381 5000 8011 пенсіонера ОСОБА_1 ; заяви ОСОБА_1 голові Чкаловської сільської ради про зміну місця проживання від 01.06.21 р. за вхід № 01.

Суд вважає, що надані ОСОБА_1 докази свідчать про те, що він декларацію несвоєчасно не подав з поважних причин, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тому суд при ухваленні рішення у справі враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 р. у справі № 177/525/17 про те, що визнання вини у вчиненні порушення за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом такого порушення (постанова в ЄДРСР за № 90264757).

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки за результатами розгляду справи не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, так як відповідно до п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7,9,221,246,247,251,252,280,283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 313/1586/21 відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області щодо якої її винесено, її захисником, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови проголошений 31.01.2022 р. о 12 год.10 хв.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

27.01.22