Справа № 285/6602/21
провадження у справі 3/0285/240/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Житомирській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонер,-

за 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

До Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшли матеріал про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, скоєні ОСОБА_1 ..

Із вказаних матеріалів вбачається, що 06.12.2021 року о 23 год. 15 хв.на а/д Київ-Чоп, 223 км, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а саме шарпав за формений одяг, зірвав головний убір, з поліцейського та нагрудний портативний відеозаписувальний пристрій АМ00059. На неодноразову вимогу поліцейського припинити вищевказані дії не реагував чим порушив вимоги ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що будь-яких вимог та розпоряджень від поліцейського не отримував та може випадково під час спілкування з поліцейським зачепив відеокамеру.

Захисник Кобріна Н. В. в судовому засіданні просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення учасників провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

З переглянутого відеозапису не вбачається, що поліцейським було виражено неодноразове розпорядження або вимога в категоричній формі, яка б була зрозуміла для стороннього спостерігача.

Шарпання за формений одяг, зрив головного убору та портативного відеозаписувального пристрою, як зазначено в протоколі, без зазначення в протоколі до кого саме з поліцейських ОСОБА_1 вчиняв зазначені дії, а також від кого саме з поліцейських було висунуто вимогу ОСОБА_1 про припинення таких дій, не може свідчити про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Зазначені в протоколі дії ОСОБА_1 , з врахуванням його поведінки під час складання адмінматеріалів, що зафіксовано на відео, можна розцінити як опір поліцейському при складанні протоколу або як напад на поліцейського з метою перешкоджання в оформленні ним матеріалів.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи та наявні в матеріалах докази, вважаю, що до матеріалів справи не долучене переконливих доказів, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя В.Б. Мозговий