Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/551/22

Провадження № 3/152/302/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 481044 від 11.06.2022: «03.06.2022.2022 о 22:30 год. гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 вчиняв домашнє насильство в сім`ї відносно ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, стукав по вікнах.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

За приписами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що сам протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері сім`ї і захисту прав членів сім`ї; об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП виражається у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 481044 від 11.06.2022, складеному відносно ОСОБА_1 не вказані конкретні негативні наслідки, до яких призвели його дії щодо потерпілої, що виключає його відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, зокрема щодо наслідків дій ОСОБА_1 для психологічного стану ОСОБА_2 , в той час як доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

За визначенням п.3 ч.1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії чи бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім та теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з положеннями ст.3 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

За правилами п.12 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання насильства та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, в тому числі на інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука).

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч.3 ст.3 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, який вказує на особливості правового становища, в даному випадку кривдника ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , до матеріалів справи не долучено документів, які б підтверджували факт родинних відносин між правопорушником та потерпілою та дані, які характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відображено всі елементи об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, у якій йдеться про існування такої обов`язкової ознаки, як можливого чи фактичного настання фізичної чи психологічної шкоди, що була чи могла бути завдана потерпілій, а це унеможливлює його використання як доказу в справі відповідно до статті 256 КУпАП. До матеріалів справи також не долучено документи, які б свідчили про те, що на ОСОБА_1 у даному конкретному випадку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Відповідно ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП розглядаються протягом доби.

Разом з тим, при направленні матеріалів справи до суду суб`єктом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, явка ОСОБА_1 не забезпечена.

Таким чином, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, вважаю за необхідне повернути адміністративний матеріал до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області для доопрацювання та належного оформлення.

При прийняті такого рішення суд враховує п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», в якому зазначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП вмотивованою постановою цього суду для належного оформлення.

При доопрацюванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно усунути вищенаведені недоліки з урахуванням вимог ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 184, 256, 278, 280 КУпАП,

постановив:

Адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути Тульчинському районному відділу поліції ГУНП у Вінницькій області - для доопрацювання та належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.О. Соколовська