Справа № 216/1737/22
провадження 3/216/1286/22
ПОСТАНОВА
іменем України

21 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Піц А.М.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Бляхарського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , на посаді такелажника, групи матеріального забезпечення солдат, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Офіцером відділення Військової служби правопорядку м. Кривий Ріг військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушення № ДН/К-2/305 від 25.05.2022 відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідно до якого встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучі військовослужбовцем та проходячи службу у військовій частині НОМЕР_3 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, перебуваючи за межами розташування військової частини при виконанні службових обов`язків, 17 травня 2022 року близько 14-30 год. знаходився у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП була призначена до розгляду в судовому засіданні на 16 червня 2022 року о 09-45 год., розгляд справи було відкладено за клопотанням особи стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення на 21 червня 2022 року о 09-00 год. з викликом свідків в судове засідання.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Крім того ч. 2 ст. 268 КУпАП не вимагає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-20 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Антонова І.В. адвокат пояснив, що його підзахисний вину не визнав, та пояснив, що протокол складений відносно нього не відповідає вимогам закону, уповноваженою особою порушену процедуру складання протоколу та направлення матеріалів справи до суду, зокрема висновок медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння складено 17 травня 2022 року, а протокол 25 травня 2022 року. В протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення. Також вважає, що події описані в протоколі мали місце не в особливий період, а в період воєнного стану, отже притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за кваліфікаційною ознакою вчинення адміністративного правопорушення в умовах особливого періоду не можливе. Зазначив, що у висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не зазначений цифровий показник проміле алкоголю в крові. Тому, на думку захисника, неможливо встановити чи перевищувала кількість проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 допустиму норму.

Особа яка склала протокол офіцер відділення Війскової служби правопорядку м. Кривого Рогу війскової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 пояснив, що під час вчинення правопорушення ОСОБА_1 перебував на бойових позиціях, розташування яких є інформацією з обмеженим доступом та не підлягає розголошенню. У зв`язку з віддаленістю бойових позиції та відсутністю транспорту ОСОБА_1 був доставлений в м. Кривий Ріг 25 травня 2022 року для складання протоколу. В період з 17 по 25 травня 2022 року тривала перевірка обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є безпосереднім командиром ОСОБА_1 17 травня 2022 року перебуваючи на бойових позиціях на відстані близько 100 км. від м. Кривий Ріг перед виставленням на пост ОСОБА_1 почув від останнього запах алкоголю з ротової порожнини, помітив невпевнену ходу та неадекватне мовлення та зрозумів, що ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з цим наказав Антонову здати зброю та супроводив його до відповідного лікарського закладу для установлення стану алкогольного сп`яніння. Після проведення лабораторних досліджень було підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП визнаються дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, а саме:

- ч. 1 - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

- ч. 2 - участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Порядок підтвердження вчинення військовослужбовцями адміністративного правопорушення відповідальність за вчинення якого передбаченого частиною 3 статті 173-20 КУпАП встановлено пунктом 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення в національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 23 серпня 2017 року №726, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2017 року за № 1166/31034 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції у разі виявлення військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння на території Головного управління НГУ, військової частини, військового об`єкта, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби з такими ознаками посадова особа в присутності двох свідків пропонує такому військовослужбовцю добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування Міністерством охорони здоров`я. Результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлюються актом, зразок якого наведено в додатку 2 до цієї Інструкції, який підписується посадовою особою, свідками та військовослужбовцем, стосовно якого проводиться огляд.

У разі незгоди військовослужбовця пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, його незгоди з результатами огляду, а також за наявності підстав уважати, що військовослужбовець перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, посадова особа не пізніше ніж протягом двох годин направляє його в супроводі двох представників Головного управління НГУ, військової частини для проведення медичного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проводити такий огляд. За результатами медичного огляду складається відповідний висновок та долучається до матеріалів військового адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період в Україні настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний суд України у постанові від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц.

Отже посилання захисника Антонова І.В. на те, що особливий період не охоплює воєнний стан, суд не бере до уваги, оскільки таке твердження є помилковим.

Суд констатує що в порушення приписів ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол був складений пізніше ніж протягом 24 годин з моменту виявлення правопорушення. Однак зазначає, що виявлення правопорушення на бойових позиціях, що є значно віддаленими від населеного пункту та на яких не має технічної можливості скласти протокол, особливо під час ведення безпосередніх бойових дій є об`єктивною та поважною причиною недотримання зазначеного строку. Разом з тим, суд вважає, що сам по собі факт складання адміністративного протоколу 25 травня 2022 року а ні 17 травня 2022 року з урахуванням поважності зазначених вище причин не впливає на об`єктивну сторону адміністративного правопорушення та не ставить під сумнів інші відомості зазначені у протоколі.

У протоколі та згідно письмових пояснень військовослужбовця, зазначено, що свою вину визнав повністю, отже не заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду.

Крім того, згідно висновку медичного огляду «КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 17 травня 2022 року у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння.

Суд не бере до уваги доводи захисника щодо не зазначення у висновку цифрового показника проміле алкоголю, оскільки згідно п.п. 15, 16 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Таким чином, зазначені положення інструкції не передбачають внесення до висновку цифрового показника проміле алкоголю, а вимагає лише встановлення та внесення діагнозу, який у висновку зазначений.

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, який складено правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку, письмовими поясненнями порушника, висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за результатами якого вбачається наявність алкогольного сп`яніння, поясненнями свідка. Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

У судовому засіданні не наведено належних і достатніх підстав для спростування обставин скоєного правопорушення, позиція захисту щодо невизнання вини та порушення процедури складення протоколу судом розцінюється як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та про доведеність його вини.

Відповідно до ст. 23 КУпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дотримуючись вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при визначенні правопорушнику виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, раніше отримував бойові поранення захищаючи Батьківщину, ступінь його вини, та з урахуванням вказаних обставин вважаю, що правопорушнику необхідно визначити стягнення, в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави. Таке адміністративне стягнення є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і є необхідним для попередження здійснення ним нових правопорушень.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору, оскільки він є військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 33, ч. 3 ст. 172-20, ст.ст. 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень).

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги в електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Цимбалістенко