Справа № 127/8562/22
Провадження № 3/127/2779/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Курбатова І.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, інваліда 3 групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.04.2022 року о 11 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що провину визнає. Вказав, що 16.04.2022 року на емоціях увірвався в квартиру до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та посварився із нею. Із собою мав невеликий ніж та предмет схожий на гранату. Оскільки ніж був невеликий, загальною довжиною близько 20 см, а граната була несправжня, небезпека потерпілій та її донці не загрожувала. Наголосив, що не погрожував застосувати вказані предмети. Ніж та предмет схожий на гранату одразу сховав на прохання потерпілої та її доньки. Вказав, що коли заходив до ОСОБА_2 в квартиру, двері, які вели в тамбур, намагався відкрити ножем, проте виявилося, що вони відчинені і тому зміг зайти безперешкодно в тамбур. Повідомив, що перебуває на замісній терапії, оскільки з 1999 року стоїть на обліку в нарколога.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 повідомила суду, що ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком з яким розлучилася три роки тому. Зазначила, що після розлучення ОСОБА_1 постійно її переслідує. Так, 16.04.2022 року вона разом із донькою перебували вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Коли в двері подзвонили, пішла подивитись хто прийшов. Оскільки крім вхідних дверей в квартиру у неї ще є окремі двері в тамбур, відкрила перші двері будучи впевненою, що в тамбурі нікого немає. Проте, як виявилося, ОСОБА_1 самостійно відчинив двері тамбуру, і, як тільки вона відчинила двері квартири, у розлюченому стані влетів в середину. Після цього, зачинив двері квартири, а ключ сховав, внаслідок чого вона не могла покинути квартиру. В руках ОСОБА_1 тримав гранату та ніж з довжиною леза близько 15 см. Також у нього були наручники. Зрозуміла, що у його руках граната по формі предмету, зеленому кольору, вирізьблених секціях та кільцю для видалення чеки. ОСОБА_1 одразу повідомив їй та донці, що зірве кільце для видалення чеки у тому випадку, якщо вони кричатимуть або зателефонують в поліцію. Повідомила, що причиною візиту ОСОБА_1 до неї було з`ясування відносин. ОСОБА_1 вважає, що вона йому зраджувала коли вони були одружені, а також після розлучення. Крім цього, він стверджує, що вона порно зірка і 16.04.2022 року демонстрував їм порно відео із нібито її участю. Шокована донька просила його не кидати гранату, сховати її, а також ніж. ОСОБА_1 сховав вказані предмети, а також погодився піти з ними до того місця де, як він стверджував, мали підтвердити її діяльність щодо участі в порно індустрії. По дорозі до цього місця, в громадському транспорті, ОСОБА_1 продовжував демонструвати порнографічні фотографії та відео та в процесі цього продовжував виясняти відносини. Коли вони вийшли із громадського транспорту та прямували до місця призначення, її донька побачивши поряд кафе, попросила дозволити зайти в туалет. Зайшовши в кафе, вона попросила працівників цього закладу зателефонувати в поліцію, повідомивши, що в чоловіка, який був з ними є граната та ніж і він погрожує їх застосувати. Перед тим, як приїхали працівник поліції, підійшли хлопці і з територіальної оборони, яким її донька повідомила, що в ОСОБА_1 є граната. Хлопці із територіальної оборони, яким ОСОБА_1 , видав гранату, повідомили, що це муляж. Крім цього, ОСОБА_1 видав їм ніж та наручники. Вказані предмети, хлопці із територіальної оборони передали працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що ОСОБА_1 є колишнім чоловіком її матері з яким остання розлучилася 3 роки тому. 16.04.2022 року вона разом із матір`ю перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Коли в двері подзвонили, матір пішла глянути хто прийшов. На крик матері вийшла в коридор, де побачила ОСОБА_1 в руках якого були граната та ніж. ОСОБА_1 одразу повідомив їм, що зірве кільце для видалення чеки у тому випадку, якщо вони кричатимуть або зателефонують в поліцію. Після цього, ОСОБА_1 зачинив двері квартири, а ключ сховав. Мама кричала «Поліція!», була паніка і в мами і в неї. ОСОБА_1 намагався вкласти гранату їй в руки, щоб вона переконалася у її справжності. Попросила його сховати гранату і ніж та не застосовувати їх. Також вона та матір просили відпустити та не чіпати їх. Весь цей час ОСОБА_1 демонстрував порнографічні фотографії та відео, зазначаючи, що на них є її матір та вона і він знає людей, які можуть підтвердити їхню діяльність. ОСОБА_1 повідомив їм, що прийшов завершити те, що він хоче та що це їх останній день. Для того, щоб вийти із квартири, вона та матір вмовили його завести їх до людей, які можуть підтвердити їхню причетність до порно індустрії. Крім цього, ОСОБА_1 , на їхні прохання, сховав ніж та гранату. По дорозі до цього місця, в громадському транспорті, ОСОБА_1 продовжував демонструвати порнографічні фотографії та відео та в процесі цього продовжував виясняти відносини. Коли вони вийшли із громадського транспорту та прямували до місця призначення, вона, побачивши поряд кафе, попросила дозволити зайти в туалет. Зайшовши в кафе вона попросила працівників цього закладу зателефонувати в поліцію, повідомивши, що в чоловіка, який був з ними є граната та ніж і він погрожує їх застосувати. Перед тим, як приїхали працівник поліції, підійшли хлопці і з територіальної оборони, яким вона повідомила, що в ОСОБА_1 є граната. ОСОБА_1 , на прохання хлопців з тероборони видав гранату. Крім цього, ОСОБА_1 видав їм ніж та наручники. Хлопці із територіальної оборони повідомили, що граната не справжня. Усе вилучене передали працівникам поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та дослідивши додані докази, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 430522 від 16.04.2021 року, заявою ОСОБА_2 про вчинене адміністративне правопорушення, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника, довідкою «КНП ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ`ВОР» №0555 від 16.04.2022 року, відповіддю начальника відділу поліції №2 від 15.04.2022 року на звернення про вчинене правопорушення, відповіддю заступника начальника ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 19.04.2022 року на звернення про вчинене правопорушення, показаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , частково підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

Так, зі змісту заяви ОСОБА_2 від 16.04.2021 року щодо вчиненого правопорушення вбачається, що вона просить прийняти міри до свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 16.04.2022 року близько 11 год. 30 хв., перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчинив відносно неї та її доньки ОСОБА_3 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Згідно довідки «КНП ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ`ВОР» №0555 від 16.04.2022 року було проведено медичний огляд ОСОБА_1 за підозрою у вживанні алкоголю. Згідно висновку медичного огляду від 16.04.2022 року складеного о 16:30 годині встановлено, що ОСОБА_1 тверезий.

У зв`язку із скоєнням домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис.

Згідно відповіді начальника відділу поліції №2 від 15.04.2022 року на звернення ОСОБА_2 про вчинене правопорушення, а саме про погрозу фізичної розправи, останній повідомлено про проведення попередньої перевірки та про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, відтак про відсутність підстав для реєстрації кримінального правопорушення в ЄРДР.

Згідно відповіді начальника ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 19.04.2022 року на звернення ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення, а саме про вчинення домашнього насильства, останній повідомлено про проведення попередньої перевірки та про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, відтак про відсутність підстав для реєстрації кримінального правопорушення в ЄРДР. Повідомлено, що стосовно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно копії вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення визначеного ч.4 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання із іспитовим строком три роки. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено хуліганські дії, із використанням предмету схожого на ніж, в ході яких потерпілому заподіяно легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя.

Так, з показань ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 судом встановлено, що вони є колишнім подружжям.

Також, судом встановлено з показань потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 увірвався в квартиру потерпілої із ножем та предметом схожим та гранату. Також підтверджено, що вказані предмети ОСОБА_1 тримав у руках коли заходив у квартиру і до того часу поки на прохання потерпілої та доньки останньої не заховав їх. Вказані обставини також підтверджені самим ОСОБА_1 .

Крім цього, суд бере до уваги показання потерпілої, яка в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 16.04.2022 року, будучи агресивно налаштованим, ображаючи її, погрожував застосувати предмет схожий на гранату та ніж. Вказані дії ОСОБА_1 вона розцінила, як реальні погрози, боялась за своє життя та життя доньки, оскільки ОСОБА_1 повідомив їм про намір застосувати гранату та ніж. Крім цього, вона знала, що ОСОБА_1 раніше судимий за вчинення злочину із використанням ножа, відтак усвідомлювала реальність фізичної розправи.

Суд приймає до уваги вказані показання потерпілої, оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3 , заявою потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, копією вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2022 року.

Крім цього, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 згідно яких судом встановлено, що він не попередив, що граната не справжня і що вона жодної небезпеки не становить. Крім цього, ОСОБА_1 підтвердив те, що і потерпіла, і її донька просили сховати ніж та гранату та не використовувати їх. Таким чином ОСОБА_1 своїми показаннями спростовує свої твердження, що він не погрожував потерпілій, оскільки його поведінка, розлючений стан, а також страх потерпілої та її доньки щодо можливого застосування ножа та предмета схожого на гранату свідчили про наявність реальної загрози застосування вказаних предметі (фізичної розправи).

Про реальність загрози фізичної розправи, на переконання суду, також свідчить поведінка потерпілої та її доньки за межами дому, які боялися повідомити перехожих та пасажирів громадського транспорту про небезпеку яка їм загрожує. І тільки перебуваючи в кафе без ОСОБА_1 потерпіла, а потім і її донька, змогли повідомити сторонніх людей про небезпеку, яка їм загрожує та про необхідність виклику працівників поліції.

Таким чином, із досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 16.04.2022 року о 11 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Сукупність вказаних доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_1 вчинено домашнє насильство, оскільки ним вчинено дії психологічного характеру, що полягають у нецензурній лайці на адресу ОСОБА_2 та погрозах фізичної розправи внаслідок чого заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 .

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства психологічного характеру (образи нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою).

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги обставини справи та особу порушника, наявність у нього 3 групи інвалідності, а також враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 фактично не визнав своєї вини, раніше судимий, вчинив адміністративне правопорушення в період дії іспитового строку, відсутність у нього критичного ставлення до вчиненого правопорушення. З вказаних підстав суд дійшов переконання, що з метою виховання особи та попередження вчинення ОСОБА_1 правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу, оскільки ОСОБА_1 не працює, єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності, проте розмір вказаної пенсії, переконує суд в тому, що такий вид стягнення не зможе бути виконаний правопорушником. Крім того, зважаючи на наявність судимості та вчинення адміністративне правопорушення в період дії іспитового строку, покарання у виді громадських робіт не досягне мети адміністративного стягнення, яка передбачена ст. 23 КУпАП України.

Крім цього, визначаючись щодо виду покарання суд бере до уваги, що згідно ч.2 ст. 32 КУпАП обмеження щодо застосування адміністративного арешту не поширюються на інвалідів третьої групи.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 173-2, 283, 284, КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді семи діб адміністративного арешту.

Строк відбування адміністративного арешту рахувати з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Оскарження постанови не зупиняє її виконання в частині застосування адміністративного стягнення.

Суддя: