Провадження №3/760/82/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Педенко А.М., при секретарі Ситник Ю.В., за участю прокурора Куцолабського Б.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки Київського міського управління про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього поліцейського роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 (з обслуговування правого берега),

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З моменту вступу у дію Рішення НАЗК №2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_2 03.04.2021 р. несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто в період із 01.01.2021 по 15.02.2021, тоді коли повинна була подати вказану декларацію не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності пов`язаної із виконанням функцій держави, тобто до 23:59:59 год. 16.03.2021 р., що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З моменту вступу у дію Рішення НАЗК №2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_2 перебуваючи на посаді поліцейського роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП НП України 03.04.2021 р. несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію за 2020 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тоді як повинна була подати вказану декларацію до 00:00 год. 01.04.2021 року, що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала повністю. Зазначила, що на момент подачі декларації була залежами м. Киш у своїх батьків через тяжкий стан здоров`я батька. Відразу, як повернувшись до міста подала декларацію. Вказала, що ніякої власності не має. Наразі перебуває із двома дітьми на утриманні у літніх батьків, розлучена та джерело доходу - відсутнє.

Прокурор Куцолабський Б.О. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, пояснень особи, відносно якої складено протокол, що підтверджується роздруківкою з «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2 вчиняла послідовні дії користувача ІТС Реєстр на подання декларації та не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не мала прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки намагалась подати декларацію вчасно, але не подала через обставини, від неї не залежні, також у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, ОСОБА_2 не бажала його порушувати, тому враховуючи сімейні обставини та фінансовий стан, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку із малозначністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 284 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280, 284, 287, 288 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з моменту винесення.

Суддя: А. М. Педенко