Справа № 164/1525/21 Провадження №33/802/149/22 Головуючий у 1 інстанції:Токарська І. С.
Категорія:ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника - Мороченця Я.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 10 січня 2022 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору. Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 02 жовтня 2021 року о 01 год 00 хв на автодорозі с. Старий Чорторийськ Камінь-Каширського району Волинської області він, керуючи транспортним засобом, марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та здійснив з`їзд у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження без матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, що 02 жовтня 2021 року о 01 год 00 хв на автодорозі с. Старий Чорторийськ Камінь-Каширського району Волинської області він керував транспортним засобом, марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності. Вказує, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився через 02 год 45 хв з моменту прибуття поліцейських на місце ДТП. Зауважує про допущені неточності щодо його прізвища та дати народження у результаті тесту за допомогою приладу «Драгер». Посилається на те, що з метою уникнення конфліктної ситуації, яка виникла напередодні, діяв у стані крайньої необхідності. З огляду на наведене, просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього - закрити у зв`язку із вчиненням правопорушень у стані крайньої необхідності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Мороченця Я.І., які підтримали апеляцію і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приписами ч.7 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2021 року серії ААБ № 073698, 02 жовтня 2021 року о 01 год 00 хв на автодорозі с. Старий Чорторийськ Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та здійснив з`їзд у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження без матеріальних збитків (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зауваження до нього відсутні (а.с.1).

Протокол складався у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які скріпили його своїми підписами (а.с.1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2021 року серії ААБ № 073699, 02 жовтня 2021 року о 01 год 00 хв на автодорозі с. Старий Чорторийськ Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення також підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зауваження до нього відсутні (а.с.2).

Протокол складався у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2).

Матеріали справи містять результат тесту приладу «Drager Alkotest» та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими вміст алкоголю у ОСОБА_1 становив 2,73 ‰ (а.с.4-5).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зауважує про допущені неточності щодо його прізвища та дати народження у результаті тесту за допомогою приладу «Драгер».

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2021 року серій ААБ № 073698, ААБ № 073699, прізвище та дата народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначені як « ОСОБА_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.1-2), що повністю відповідає даним його посвідчення водія (а.с.8).

А зазначення прізвища « ОСОБА_1 » та дати його народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у результаті тесту за допомогою приладу «Драгер», апеляційний суд вважає опискою, що не може слугувати підставою для визнання вказаного доказу неналежним і недопустимим.

Також варто відмітити, що і сам ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом у вказані в протоколах про адміністративні правопорушення місце та час, а також не заперечує керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Лишень зазначає, що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння в стані крайньої необхідності.

Як вбачається із відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції, прибувши на місце, останні сказали ОСОБА_1 : «У нас є повідомлення про ДТП», «Два повідомлення, що машина в кюветі з потерпілими» (а.с.9, час відео: 00:03:00, 00:07:29).

На запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої після ДТП, останній відповів: «Ні» (а.с.9, час відео: 00:08:13).

У апеляційних доводах сторона захисту стверджує про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився через 02 год 45 хв з моменту прибуття поліцейських на місце ДТП, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції.

Допитаний у місцевому суді інспектор СРПП ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 показав, що поліцейські виїхали на місце ДТП і побачили ОСОБА_1 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Автомобіль мав пошкодження, тому на місце пригоди викликали батька ОСОБА_1 , адже була необхідність транспортування транспортного засобу. У зв`язку з цим освідування проведено і протокол складено після спливу двох годин після вчинення ДТП в приміщенні відділення поліції.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у суді першої інстанції підтвердив і свідок ОСОБА_2 .

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Мороченець Я.І. вказували, що адміністративні правопорушення були вчинені ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності, однак такі твердження є голослівними, а тому не приймаються до уваги апеляційним судом.

Положення ст.18 КУпАП регламентують, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

ОСОБА_1 вказує, що у нього відбувався конфлікт з місцевими жителями села, в яке він приїхав автомобілем відпочити. А тому з метою недопущення свого побиття, він втік від переслідувачів, сів у свій автомобіль в стані алкогольного сп`яніння та поїхав додому. Однак, втікаючи від переслідувачів не справився із керуванням та потрапив у ДТП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не телефонував у поліцію з приводу припинення конфлікту, так як не мав часу, оскільки він вирішив втекти із села для припинення конфлікту.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Таким чином, небезпека отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень в результаті конфлікту, є значно меншою, ніж та небезпека для всіх учасників руху та й для самого правопорушника, яка створена ОСОБА_1 в результаті керування ним транспортним засобом в стані сильного алкогольного сп`яніння (2,73 ‰). Дана обставина об`єктивно підтверджується і тим, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не справився із керування та вчинив дорожньо-транспортну пригоду (а.с.1, 3).

Також під час апеляційного розгляду встановлено, що ДТП мала місце 02 жовтня 2021 року, а заяву до правоохоронних органів про внесення відомостей в ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_1 подав лише 04 жовтня 2021 року, що стверджується витягом з ЄРДР, наявним у матеріалах справи (а.с.30).

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що жодних доказів того, що адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності не здобуто. Судом першої інстанції вже перевірялись доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в стані крайньої необхідності. І такі доводи визнані місцевим судом неспроможними.

Таким чином, будь-які заперечення стороною захисту достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до уваги апеляційним судом не приймаються, так як вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.п.12.1, 2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, правильними.

Нових доказів стороною захисту суду апеляційної інстанції надано не було.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 10 січня 2022 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов