Номер провадження 33/804/52/22
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий 1 інстанції: Федоренко Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретарів судового засідання Полієвиць Н.І., Целовальник К.А.

захисника Лебедєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лебедєва О.В. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, 10 листопада 2021 року приблизно о 21 годині 08 хвилин у м. Маріуполі в Центральному районі на вул. Авіаційній біля буд.68 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo, державний номер НОМЕР_1 , не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на дерево, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. п 12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 10 листопада 2021 року приблизно о 21 годині 08 хвилин у м. Маріуполі в Центральному районі на вул. Авіаційній біля буд.68, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу та від проходження огляду у ККП «МЦПЛЗ» м. Маріуполь відмовився у присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ППР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник просить скасувати судове рішення та закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять доказів факту виконання ОСОБА_1 функцій водія під час пересування, руху та зупинки транспортного засобу за обставин наведених в протоколах про адміністративні правопорушення серії ААБ № 280663 та серії ААБ № 280534 від 10 листопада 2021 року.

Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, був в автомобілі у якості пасажира, оскільки був випившим, тому попросив свого знайомого ОСОБА_2 відвезти його додому, саме ОСОБА_2 керував автомобілем та здійснив наїзд на дерево, після чого пішов шукати допомогу, щоб витягнути автомобіль. Також вказує, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 цей факт не заперечував, однак суд першої інстанції критично оцінив показання свідка, спростовуючи їх тим, що свідок зацікавлений у наслідках розгляду справи, але в чому полягає зацікавленість свідка, суд першої інстанції не вказав.

Окрім того, захисник зазначає, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, більш того працівники поліції прибули на місце події пізніше зазначеного часу складення протоколу.

Також у протоколах, складених 10 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 не має посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, тобто відеозапис не може бути належним та допустимим доказом вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_3 не можуть підтверджувати провину ОСОБА_1 у вчиненні останнім ДТП, оскільки з пояснень останнього не вбачається час та місце вчиненні події, свідком якої він був, а також не відомо, саме хто був за кермом автомобіля.

Позиції учасників судового провадження

Захисник адвокат Лебедєв О.В. ході апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведених у скарзі підстав.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин не явки суду не повідомив (а/с 61).

Заслухавши захисника Лебедєва О.В., який просив задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, скасувати судове рішення і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення, допитавши свідка ОСОБА_3 та перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом 10 листопада 2021 року приблизно о 21.08 годині у м. Маріуполі, оскільки останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 ч.1 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за ч.2 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.12.2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 10.11.2021 року приблизно о 21 годині 08 хвилин у м. Маріуполі в Центральному районі на вул. Авіаційній біля буд.68, керував транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), порушив вимоги п.п 12.1,13.1 ПДР України, не дотримався дистанції та здійснив наїзд на дерево, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та від проходження огляду у медичному закладі відмовився у присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ППР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 280663 від 10.11.2021 року (а/с 2) та ААБ № 280534 від 10.11.2021 року (а/с 15), з доданою схемою місця ДТП за участю ОСОБА_1 (а/с 19), фототаблицею (а/с 18), поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а/с 8) та ОСОБА_3 (а/с 7), відеозаписом з камер, що розташовані на форменому одязі інспекторів поліції.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по документуванню дорожньо-транспортної пригоди складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Вказаний відеозапис отриманий у законний спосіб, відповідно до Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, засобів фото, і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року та був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Необхідно наголосити, що відповідно до статті 31 Закону України № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, апеляційні доводи про відсутність у протоколах, складених 10 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, не є суттєвими і не мають наслідком визнання всіх долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів недопустимими. Долучені відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

При цьому захисником не зазначено, яким чином відсутність даних про технічні засоби відеофіксації має істотне значення для розгляду справи, впливає на вирішення питання щодо допустимості вказаного доказу, наявність або відсутність інформації про те, яким технічним засобом було створено відеозапис, жодним чином не впливає на правову оцінку вищевказаного доказу щодо його допустимості та належності, оскільки достовірність обставин, які ним зафіксовано не викликає сумнівів.

З відеозапису з камер, що розташовані на форменому одязі поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться біля транспортного засобу один, надає поліцейським документи, в тому числі і на автомобіль, який йому належить. Дійсно, ОСОБА_1 вказує, що за кермом був його «коріш», який втік, при цьому на питання поліцейського каже, що не знає його прізвища та ім`я.

В ході апеляційного розгляду з метою перевірки апеляційних доводів був допитаний свідок ОСОБА_3 , який показав, що 10.11.2021 року він на автомобілі рухався по вул. Тополинній у м.Маріуполі, його зупинив ОСОБА_1 , який просив допомогти витягти автомобіль сенс, який потрапив у ДТП, а саме врізався у дерево, пасажирів в автомобілі не було, водій був один. Він зачепив автомобіль ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля та намагався виїхати з місця ДТП, але він не зміг його витягти. Під`їхали працівники поліції та стали складати протокол, він дав пояснення. Крім ОСОБА_1 поряд з автомобілем нікого не було.

Показами свідка ОСОБА_3 та іншими дослідженими судом доказами спростовуються покази свідка ОСОБА_2 , який є кумом ОСОБА_1 , що він був за кермом під час ДТП, після ДТП намагався зупинити транспортні засоби для допомоги, але ніхто не зупинявся, тому пішов пішки додому до ОСОБА_1 , щоб найти допомогу та витягнути автомобіль, оскільки ОСОБА_3 показав, що 10.11.2021 року його зупинив саме ОСОБА_1 , більше нікого поряд з автомобілем не було, при цьому відповідно до вимог ПДР України водій не повинен залишати місце події, тобто саме ОСОБА_1 був поряд з автомобілем після ДТП, зупиняв автомобілі, які проїздили повз з метою надання допомоги, сів за кермо, завів мотор та намагався виїхати з місця ДТП, тим самим діяв як водій.

Таким чином, апеляційні доводи, що ОСОБА_1 10.11.2021 року не керував транспортним засобом, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_1 є склад даного адміністративного правопорушення.

Окрім того, оскільки адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило в тому числі пошкодження транспортних засобів, в діях ОСОБА_1 , який 10 листопада 2021 року у м. Маріуполі, керуючи транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п 12.1,13.1 ПДР України, не справився з керуванням та здійснив наїзд на дерево, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження, є склад даного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

В постанові судді в мотивувальній частині наявна помилка в даті вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка є опискою та може бути виправлена самим суддею.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Лебедєва О.В., оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи захисника є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лебедєва О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя