Справа № 147/470/22
Провадження № 3/147/257/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює в магазині «Аврора» (ТОВ «Вигідна покупка») на посаді продавця, українки, громадянки України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2022 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія АПР18 №723166 від 06.06.2022, встановлено, що ОСОБА_1 06.06.2022 в АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину Аврора не забезпечила працівників засобами індивідуального захисту, захисними масками або респіраторами та не здійснила контроль за їх виконанням, чим порушила постанову КМУ №1236 від 09.12.2022 зі змінами КМУ 630 від 27.05.2022, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. 14.06.2022 подала до суду заперечення (пояснення) на протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №723166 від 06.06.2022 (вх. №2666/22 від 14.06.2022) в якому просила закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та враховуючи, що ці письмові пояснення на протокол є повними, а участь при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, з урахуванням карантинних обмежень, розглядати справу без її участі. В обґрунтування заперечень зазначає, що незважаючи на вимоги КУпАП поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення:

1) не зазначено часу вчинення правопорушення, а вказано лише дату.

2) зроблено посилання на неіснуючий нормативно акт, а саме постанову КМУ від 09.12.2022 №1236, тоді як встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, закріплено у постанові КМУ від 09.12.2020 №1236;

3) не зазначено частини та/або пункту нормативно акту, що був порушений;

4) в описі правопорушення не зазначено, хто саме не забезпечив працівників засобами індивідуального захисту, захисними масками або респіраторами. Натомість наявне словосполучення «не забезпечено», без зазначення, ким саме;

5) в описі правопорушення наявне формулювання, що не може розглядатися як правопорушення. Зокрема, з опису правопорушення розуміється, що певна особа «не забезпечила виконання засобів індивідуального захисту, захисних масок або респіраторів». Яким чином здійснюється забезпечення виконання засобів індивідуального захисту, захисних масок або респіраторів, у постанові КМУ від 09.12.2020 №1236 чи інших нормативно-правових актах у цій сфері не зазначено. А тому, таке формулювання вважає недоречним, а вчинення/невчинення вищезазначених дій такими, що не підлягають відповідальності.

Також, вказує що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення їй не роз`яснено її права, зокрема право на правову допомогу. ОСОБА_1 стверджує, що чинним законодавством, передбачено, що на період воєнного стану суб`єктам господарювання дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19, рекомендувано. Тобто вимоги, зазначені у підпункті 2 пункту 9 частини 22 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 є рекомендаційними, а не обов`язковими. Крім того, підпунктом 2 пункту 9 частини 22 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 передбачено заборону на діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням. До таких суб`єктів вона, як громадянин і найманий працівник (продавець-консультант), не належить, а тому вважає, що виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, вона не може бути суб`єктом правопорушення, яке визначене вказаною частиною статті.

Також зазначає, що жодних належних та допустимих доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, на виконання вимог ст. 251 КУпАП, не надано. Натомість, в неї наявні фотодокази дотримання в магазині Аврора протиепідемічних правил, встановлених підпунктом 2 пункту 9 частини 22 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, що додані до заперечення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та письмові пояснення подані ОСОБА_1 , оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, органом, уповноваженим на складання протоколів про адміністративне правопорушення, надані до суду наступні докази: адміністративний протокол серії АПР18 №723166 від 06.06.2022, пояснення заявника ОСОБА_2 , рапорт інспектора-чергового ВП №2 Гайсинського РУП О. Куліш від 06.06.2022 та диск з відеозаписом події.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

У наданому протоколі про адміністративне правопорушення вказано на порушення ОСОБА_1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2022 №1236. Разом з тим, неправильно зазначено дату постанови, зокрема помилково вказано 2022 рік, також протокол не мітить вказівку на конкретні положення цього нормативного ату, які, як вважає орган, порушено особою.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст.44-3 КУпАП.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами чинними на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, на усій території України було продовжено дію карантину до 31 серпня 2022 року, та затверджено ряд заборонних заходів.

Підпунктом 2 пункту 9 частини 22 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 передбачено заборону на діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням.

З аналізу даної постанови випливає, що забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

Суб`єктами господарювання згідно Господарського кодексу України є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до наказу ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» №ЛФ000008912 від 10.11.2021 ОСОБА_1 прийнята на роботу в зазначене товариство на посаду продавця-консультанта. До її обов`язків, визначених строковим трудовим договором №8911 від 10.11.2021, не відноситься прийняття рішень щодо дотримання протиепідемічних заходів.

Відтак, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання та не можу бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, так як у магазині ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » господарську діяльність здійснює ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА».

З огляду на зазначене, суд вказує, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із відеозаписів, долучених до матеріалів справи, у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » дійсно без засобів індивідуального захисту перебувають працівники магазину та відвідувачі. Однак судом встановлено, що в протоколі не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію самого правопорушення, що не відповідає вимогам частини третьої статті 283 КУпАП. Так, у графі «До протоколу додаються» вказано лише, що до протоколу додаються заява та відео з місця події, при цьому не зазначено найменування приладів якими було здійснено фіксування. А тому суд вважає, що відеозаписи надані поліцейським не можуть бути належними доказами у справі.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом". Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Отже, перевіркою матеріалів справи в ході судового розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять необхідних відомостей, які б підтверджували «поза розумним сумнівом» вчинення нею дій, що вказані у такому протоколі.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

Надані ОСОБА_1 докази підтверджують те, що вона не є безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність, а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, як уже зазначалось судом, ст. 44-3 КУпАП за своїм змістом є нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Дана стаття має бланкетний характер, оскільки відсилає до інших нормативно-правових актів. У даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено постанову КМУ №1236.

Підпунктом 2 пункту 9 частини 22 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 дійсно передбачено заборону на діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням.

Однак, згідно частини 2 цієї постанови, зокрема, передбачено, що на період воєнного стану суб`єктам господарювання дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19, рекомендувано. Тобто вимоги, зазначені у підпункті 2 пункту 9 частини 22 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 є рекомендаційними, а не обов`язковими.

Про рекомендаційність дотримання протиепідемічних заходів при торгівлі товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) також вказує назва іншого нормативно-правового акту у цій сфері - постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 «Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому складений стосовно ОСОБА_1 протокол серії АПР18 №723166 від 06.06.2022 не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Більш того, варто зазначити, що згідно з положенями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Вищевказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Суд зобов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у справі №463/1352/16-а.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України».

Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Отже, за таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому, з урахуванням вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП , провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 184 ч.1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з часу її винесення у порядку передбаченому статтями 287 - 289 КУпАП.

Суддя О. Г. Борейко