Справа № 585/2451/21
Номер провадження 3/585/7/22
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Ганна Олександрівна, розглянувши матеріали об`єднаної справи, які надійшли з Роменськього РВП ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого не офіційно водієм, не є особою, звільненою від сплати судового збору,

за порушення ч. 1 ст. 130, ст.122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серії ААБ №178201 від 17.08.2021 року зазначено, що 15 серпня 2021 року, о 05 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , по бул. Шевченка, у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан сп`яніння №158 від 15.08.2021 р., тобто допустив порушення п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також судом встановлено, що 15.08.2021 року о 05 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , по бул. Шевченка, не вибрав безпечної швидкості руху. не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на ОСОБА_2 , після чого самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тобто допустив порушення п.2.10 А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою суду від 22.12.2021 року вказані протоколи про адміністративне правопорушення, з метою дотримання вимог ст. 36 КУпАП, було об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушень визнав частково, в частині наїзду на пішохода та залишення місця події, без виклику працівників поліції, в іншій частині свою вину заперечив, оскільки не керував автомобілем у стані сп`яніння та не був з цих підстав зупинений працівниками поліції. З цього приводу ОСОБА_1 надав суду показання про те, що він дійсно 15.08.21 року, близько 05:30 год. рухався по бул.Шевченка і в цей час неочікувано на дорогу вискочила жінка, яку він до зіткнення взагалі не бачив. Він визнає, що допустив наїзд на неї, від чого жінка впала, однак ніяких видимих травм не отримала. Він вийшов з автомобіля, допоміг жінці, запитав про стан її здоров`я, необхідність виклику швидкої чи поліції, на що вона відмовилась. Він з місця події поїхав додому, де, для зняття душевного хвилювання, випив горілки. За дві години до нього додому приїхали поліцейські та доставили його для огляду на стан сп`яніння до лікарні. Пізніше він зв`язався із жінкою, на яку допустив наїзд та відшкодував їй витрати на лікування, а вона йому написала про це розписку, при цьому будь-якого кримінального провадження з цього приводу не порушувалось, оскільки ОСОБА_2 отримала незначні тілесні ушкодження.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП України, однак вбачаються підстави для визнання винним особи та притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за керування траноспртним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння наступає лише в разі безпосереднього керування особою транспортним засобом у такому стані, за умови дотримання повноважною особою на складання відповідного протоколу, законодавчої процедури щодо документування такої події.

Окрім іншого, згідно ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 1.6, 1.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 р. № 1452/735, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою, огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, в якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи у їх сукупності, а також із показань особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вбачається, що у встановленому законом порядку працівниками патрульної поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із підозрою на перебування водія у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не зупинявся, водій не затримувався, від керування не відсторонювався, заходи адміністративного примусу до останнього також не застосовувались, та докази про це у матеріалах провадження відсутні.

Що ж стосується інших відомостей, зазначених у протоколі серії ААБ №178201 про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП), в частині керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 15.08.2021 року саме о 05 год. 30 хв., то такі обставини носять характер припущень, без належного доведення будь-якими доказами.

Наявний у матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за №158 від 15.08.2021 року доводить суду виключно той факт, що ОСОБА_1 15.08.2021 року о 07 год. 05 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що останній також не заперечує, вказуючи на те, що по приїзді додому після наїзду на пішохода, внаслідок душевного хвилювання вжив алкогольні напої, горілку.

Окремо судом відзначається, що у разі наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП та здобуття відомостей про те, що особа, будучи причетною до ДТП, після такої події вживала алкогольні напої то це може бути підставою для притягнення останньої до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, що так само виключає відповідальність особи за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про сумнівний характер наявності протиправних дій ОСОБА_1 , а всі сумніви відповідно до правил ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності, і таким чином ця справа в частині притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому, при встановленні в діях водія ОСОБА_3 наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП слід враховувати що об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував про те, що він допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 на проїжджій частині, однак з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав до приїзду поліції.

Наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП у діях ОСОБА_1 також підтверджується іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності.

Враховуючи дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його вік, сімейний та матеріальний стан, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, то ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, виходячи з вимог статті 124 КУпАП.

У той же час, згідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що оскільки з дати вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а саме з 15 серпня 2021 року минуло понад три місяці, то відповідно до ч. 2 ст. 38 КупАП адміністративне стягнення на особу, яка притягується до відповідальності не може бути накладено, а провадження у справі у відповідності до ст.247 п.7 КУпАП підлягає закриттю.

Судовий збір, у зв`язку із закриттям провадження у справі, з винної особи стягненню не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 122-4, 130, 247, 251, 252, 266, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП.

Копію даної постанови направити Начальнику Роменського РВП ГУ НП в Сумській області для вирішення питання щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністртивного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ