КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/45343/21

номер провадження: 33/824/1255/2022

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера акціонерного товариства «Укргазвидобування», (далі - АТ «Укргазвидобування»), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, із застосуванням до неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Як зазначено в постанові судді, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 8485/16-31-04-02 від 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного бухгалтер АТ «Укргазвидобування», несвоєчасно подала податкову декларацію екологічного податку за ІІІ квартал 2021 року з граничним терміном подання 09 листопада 2021 року, що відображено в акті від 07 грудня 2021 року №10612/16-31-04-02-09/30019775. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 через суд першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо неї на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування суддею першої інстанції усіх фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що всупереч вимог ст.283 КУпАП оскаржувана постанова судді не містить опису встановлених обставин, у ній не надано правової оцінки протоколу, не проаналізовано наявні докази у їх сукупності. Вказує, що суд не надав оцінки тому факту, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2021 року зазначено, що допущене ОСОБА_1 правопорушення полягає у несвоєчасному поданні податкової декларації з екологічного податку за III квартал 2021 року з граничним терміном подання 09 листопада 2021 року, що зафіксовано в акті №10612/16-31-04-02-09/30019775 від 07 грудня 2021, який є додатком до протоколу. Разом з тим, постановою судді місцевого суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП, якою встановлена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів є адміністративним правопорушенням. Зазначає, що вказана норма КУпАП, не є релевантною суті правопорушення, яким згідно протоколу є несвоєчасне подання податкової декларації, оскільки встановлює відповідальність за несвоєчасне подання платіжних доручень. Вказує, що відсутність відображення у протоколі такої події, як несвоєчасне подання або неподання нею платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП. Натомість згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства, не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він не є достатнім доказом вини. Проте, суддя місцевого суду не надав цим обставинам належної правової оцінки та притягнув головного бухгалтера АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП, незважаючи на відсутність події та складу такого правопорушення.

Вказує, що 02 лютого 2022 року її захисних подав через електронний суд клопотання про закриття провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності, до якого долучив докази на підтвердження відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП. Однак у порушення вимог п.5 ч.1 ст.278, ст.279 КУпАП, суддя першої інстанції не вирішив питання про те, чи підлягало задоволенню дане клопотання про закриття провадження у цій справі, про що свідчить оскаржувана постанова судді.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представник Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі - ГУ ДПС у Полтавській області) та представник Полтавської обласної прокуратури, у судові засідання, призначені на 25 травня 2022 року о 15 год 00 хв. та 08 червня 2022 року о 15 год 30 хв., двічі не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (а.с.43-48).

08 червня 2022 року ОСОБА_1 через канцелярію Київського апеляційного суду подала клопотання про розгляд справи без її участі та просила задовольнити її апеляційну скаргу, а постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо неї на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП (а.с.49).

Представник ГУ ДПС у Полтавській області та Полтавської обласної прокуратура причини неявки до апеляційного суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подали.

Зважаючи на положення ч.6 ст.294 КУпАП, якою передбачено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, прокурора, який вніс протест, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, апеляційний суд визнав неявку ОСОБА_1 , представника ГУ ДПС у Полтавській області та представника Полтавської обласної прокуратури такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 8485/16-31-04-02 від 07 грудня 2021 року, у провину ОСОБА_1 поставлено те, що вона, обіймаючи посаду головного бухгалтера АТ Укргазвидобування» несвоєчасно подала податкову декларацію екологічного податку за ІІІ квартал 2021 року з граничним терміном подання 09 листопада 2021 року, що відображено в акті від 07 грудня 2021 року №10612/16-31-04-02-09/30019775, який є додатком до протоколу (а.с.7).

Так, із наявного у матеріалах справи акту камеральної перевірки від 07 грудня 2021 року №10612/16-31-04-02-09/30019775 вбачається, що у порушення норм п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.250.2 ст.250 ПК України, АТ «Укргазвидобування» несвоєчасно подало податкову декларацію екологічного податку за III квартал 2021 року при наявності об`єкту оподаткування по екологічному податку за викиди стаціонарними джерелами забруднення, скидів у водні об`єкти, надходжень від розміщення відходів (а.с.4-6).

Із суті вчиненого правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , вбачається, що їй ставиться у вину саме несвоєчасне подання податкової декларації екологічного податку за III квартал 2021 року.

Водночас диспозиція ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 8485/16-31-04-02 від 07 грудня 2021 року не розкрито у чому саме полягає об`єктивна сторона вчиненого правопорушення особою в контексті диспозиції ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Отже, пред`явлене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є неконкретним в аспекті відповідності пред`явленого обвинувачення диспозиції інкримінованої їй норми закону, оскільки органом, який склав протокол - ГУ ДПС у Полтавській області не розкрито, яким чином несвоєчасне подання податкової декларації екологічного податку охоплюється диспозицією ч.1 ст.163-2 КУпАП, а саме, неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Апеляційний суд враховує, що відповідно до норм чинного КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

У своїх судових рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» ЄСПЛ вказав, що обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» ЄСПЛ зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» ЄСПЛ зробив висновок про те, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, за наведених у постанові обставин, не підтверджується достатніми доказами, виходячи з неконкретності обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення в такому його елементі як відповідність вчиненого діяння диспозиції інкримінованої норми.

Крім того, аналіз диспозиції ч.1 ст.163-2 КУпАП вказує на те, що суб`єктом відповідальності за вказаною нормою КУпАП є виключно посадові особи підприємств, установ, організацій на які покладено обов`язок подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП, суддею першої інстанції не враховано вимоги ст.280 КУпАП та не з`ясовано чи є ОСОБА_1 суб`єктом відповідальності за вказаною нормою КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутній наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера АТ «Укргазвидобування» та її посадова інструкція, які мають істотне значення для з`ясування усіх обставин справи для правильного її вирішення.

Так, із наявної у справі письмової відповіді АТ «Укргазвидобування» від 02 грудня 2021 року за № 41.1-019-4847 на лист ГУ ДПС у Полтавській області від 19 листопада 2021 року за №39987/6/16-31-04-02-17 «Про порушення норм законодавства», вбачається, що АТ «Укргазвидобування» повідомило, що з метою належної організації господарської діяльності товариства було прийнято наказ від 20 серпня 2021 року № 428 «Про розподіл обов`язків між керівництвом АТ «Укргазвидобування», відповідно до якого відповідальною посадовою особою за здійснення податкового обліку та подання податкових декларацій є Управитель з питань економіки, фінансів та контролю - ОСОБА_3 (а.с.13-15).

Тобто на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення № 8485/16-31-04-02 від 07 грудня 2021 року ГУ ДПС у Полтавській області було достеменно відомо, що ОСОБА_1 не є відповідальною посадовою особою АТ «Укргазвидобування» за здійснення податкового обліку та подання податкових декларацій.

Однак суддя першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Водночас апеляційний суд приймає до уваги, що ураховуючи положення ч.2 ст.251 КУпАП суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Також у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст.62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Отже, установивши, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, враховуючи, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а також приймаючи до уваги, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, оскільки її вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення не доведена у поза розумний сумнів.

У зв`язку з цим постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП- скасувати, а провадження у справі щодо неї - закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов