Номер провадження: 33/813/125/22
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Гірняк Л.А.

За участю секретаря - Шлапак А.О.

Особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

Адвоката - Розенбойм Ю.О.

Прокурора - Щербіна Н.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ушакова О.О. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ПРОЦЕДУРА:

27.10.2021 року старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу /протидії корупції/ управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Іщук Б.М. складено протокол №1086/2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , припиняючи з 01.02.2021 року діяльність на посаді старшого інспектора штурмового взводу воєнізованого формування « ЦИКЛОН» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, маючи спеціальне звання капітана внутрішньої служби, та являючись суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), не своєчасно, 22.03.2021 року, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

23.11.2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ушаков О.О. надав до суду заперечення на протокол №1086/2021 в яких просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , колишнього старшого інспектора штурмового взводу ВФ «Циклон» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства Юстиції, на підставі ст. 247 КУпАП.

Посилався на те, що НАЗК, як спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, 12.03.2021 року виявив зазначене правопорушення та строк такого притягнення починається з моменту виявлення та діє протягом 6 місяців, а саме до 12.09.2021 року. Строк накладання адміністративного стягнення закінчився та працівники УСР в Одеській області ДСР НПУ не мали законних підстав на складання такого протоколу, а тому він є безпідставним, необґрунтованим та незаконним.

Зазначали, що відповідно до протоколу № 1086/2021 від 27.10.2021 року - фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання протоколу, тобто 27.10.2021 року.

Однак, таке твердження він вважає помилковим, так як моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день отримання компетентними органами інформації, з якої вбачається наявність в діянні особи ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме 12.03.2021 року /повідомлення НАЗК № 47-20/13597/21/.

Короткий зміст оскаржуваної постанови

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 року області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн та судовий збір в сумі 454,00 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2021 року, представник ОСОБА_1 , - адвокат Ушаков О.О. подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

12.01.2021 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_1 , - адвоката Ушаков О.О. надійшло клопотання в якому він просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 4 статті 38 КУпАП.

Вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи під час надання пояснень ОСОБА_1 17.09.2021 року було відсутнє повідомлення НАЗК № 47-20/13597/21 від 12.03.2021 року, яке адресувалася останньому та в якому зазначається, що йому необхідно подати протягом 10 днів з дня отримання цього повідомлення декларацію особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування в порядку ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Представник заявника зазначає, що ним 12.10.2021 року за вх. № 3276, 3277 до управління стратегічних розслідування в Одеській області ДСР ИПУ 12.10.2021 року подавалось повідомлення НАЗК № 47-20/13597/21 від 12.03.2021 року, яке приєднано до матеріалів справи, тобто суб`єкт, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, володів повною інформацією щодо можливого порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 45 Закону. Тобто на момент розгляду адміністративної справи, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначені ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплинули.

20.01.20223 р. до апеляційного судупредставник ОСОБА_1 - адвокат Ушаков О.О. надав письмові пояснення в яких він зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані дані ОСОБА_1 , а саме, що:

- останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася;

- відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння;

- у період часу з лютого 2021 по березень 2021 року у ОСОБА_1 хворіє його батько ОСОБА_2 , який є інвалідом 2-ї групи. У цей час ОСОБА_1 почав допомагати своїм рідним як фінансово, так і фізично доглядати за хворим батьком;

- у період часу з лютого 2021 по березень 2021 року ОСОБА_1 знаходить конкурс на посаду до органів Національної поліції України та починає збирати документи для участі. Під час конкурсу багато часу ним витрачено на збір документів для конкурсу, здачу медичної комісій та інших заходів необхідних для прийняття участі у конкурсі з подальшим отриманням посади та роботи у органах національної поліції України.

30.05.2022 року до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення представника ОСОБА_1 , - адвоката Розенбойм Ю.О. в яких він зазначає, що наявні у справі докази не свідчать поза розумним сумнівом про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Ушаков О.О., зазначає, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, у зв`язку із чим, на його думку, підлягає скасуванню.

Зокрема посилається на те, що на підставі наказу № 19/ос від 27.01.2021 року ОСОБА_1 звільнено з 01.02.2021 року з посади старшого інспектора штурмового взводу воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції.

08.02.2021 року в управлінні кадрового забезпечення йому видали на руки витяг з наказу та трудову книжку.

Крім цього зазначає, що 11.02.2021 року на офіційному сайті НАЗК декларацію «Після звільнення», вважаючи при цьому, що насправді подає декларацію «Перед звільненням».

Під час подачі декларації він переплутав назви видів декларації, оскільки жодного разу не подавав такий вид декларації раніше та не мав умислу та наміру на несвоєчасне подання декларації «Перед звільненням».

Відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності (п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.17).

Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши декларацію 22.03.2021 року, мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

При цьому посилається на практику ЄСПЛ в контексті застосування критерію доведення «поза розумним сумнівом».

Заявив клопотання про закриття провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що Наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №253/ОС від 31.05.2017 року лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора штурмового взводу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 01.06.2017 року.

27.02.2015 року прийняв присягу працівника органів Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1

27.01.2021 року, відповідно до Наказу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №19/ОС, капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора штурмового взводу воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» з 01.02.2021 року.

08.02.2021 року в управлінні кадрового забезпечення йому видали на руки витяг з наказу та трудову книжку.

З обхідного листа вбачається, що ОСОБА_1 особисто під підпис був ознайомлений про необхідність подання декларації перед звільненням та через рік після звільнення у встановлені законодавством терміни.

Поясненнями ОСОБА_1 підтверджено, що 11.02.2022 року о 19 годині 10 хвилин ним подано у встановленому законодавством порядку (на сайті Національного агентства з запобігання корупції) декларацію «Після звільнення» (а.с. 43).

30.07.2021 року Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України отримано лист Національного агентства з питань запобігання корупції щодо несвоєчасного подання декларації особами, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, для перевірки фактів та складання адміністративних протоколів, в тому числі й ОСОБА_1 .

19.09.2021 року ОСОБА_1 надано пояснення щодо факту несвоєчасного подання декларації.

27.09.2021 року захисником ОСОБА_1 направленні клопотання до Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НПУ та Одеської обласної прокуратури з листом - повідомленням НАЗК № 47-20/13597/21 від 12.03.2021 року (в матеріалах справи даний лист відсутній).

27.10.2021 року відносно ОСОБА_1 складено протокол №1086/2021 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. З даним протоколом останній не погодився, про що зроблено у ньому відповідний запис.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Заслухавши думку ОСОБА_1 , його представника - адвоката Розенбойм Ю.О., який підтримав подану апеляційну скаргу, і просив її задовольнити, думку прокурора Щербіни Н.М., який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Мотивуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 ,суд першої інстанції послався у постанові на те, що він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, так як в його діях наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд вважав доцільним застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Апеляційний суд не погоджується з висновком районного суду з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України і ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

З матеріалів справи та змісту постанови вбачається, що цих вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення місцевий суд не дотримався. В порушення вимог ст. 245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи.

Суд повинен також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України. Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції». КУпАП. іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до протоколу № 1086/2021 від 27.10.2021 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 ,будучи на посаді старшого інспектора штурмового взводу воєнізованого формування « ЦИКЛОН» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та відповідно до підпункту "д" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.1 ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", без поважних причин, несвоєчасно подала без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Із таким висновком погодився і суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 ,винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Однак такі висновки місцевого суду не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах діючого законодавства та апеляційний суд з ними не погоджується.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП. адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.ст. 10, 11 КУпАП установлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації.

Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував несвоєчасність подачі декларації, про те зазначив, що в нього був відсутній умисел на несвоєчасне її подання, оскільки, виникли обставини, які не залежали від його волі, так як переплутав назви видів декларації, оскільки жодного разу не подавав такий вид декларації раніше.

Таким чином, а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ані прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Диспозиція ч.1 ст. 172-6 передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, обов`язковим елементом об`єктивної сторон складу правопорушення за ч.І ст. 172-6 КУпАП є умисна дія чи бездіяльність, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації без поважних причин, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної деклараці; а також поважність причини її несвоєчасного подання.

Крім того, згідно з п. 2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Законом передбачено чотири типи декларацій суб`єкта декларування:

1. Щорічна декларація (декларацій «щорічна») декларація, яка подасться відповідно до ч. І ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подасться декларація.

2. Декларація особи, яка припиняє діяльність (декларація «перед звільненням») декларація, яка подається відповідно до абз. І ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності^,

Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

3. Декларація особи, яка припинила діяльність (декларація «після звільнення») декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність. Гака декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до ЗІ грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

Відлік строку подачі декларації «після звільнення» починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність;

4. Декларація особи, яка претендує на зайняття посади (декларація «кандидата на посаду») декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. З ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та охоплює звітний період з 01 січня до ЗІ грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Необхідність подання декларації «Перед звільненням» передбачена Роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 03 лютого 2021 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані) з якими ОСОБА_1 не міг бути ознайомлений, так як вони опубліковані через два дня після його звільнення з посади.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За наведених вище фактів, наявні у справі докази не свідчать поза розумним сумнівом про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6КУпАП, оскільки ОСОБА_1 подано декларацію через три дні після отримання трудової книжки свідчить лише про намір та бажання особи виконувати вимоги законодавства України.

Додатковим свідченням відсутності у ОСОБА_1 наміру порушувати законодавство України є подальше подання ним 22 березня 2021 року у встановленому законодавством порядку на сайті НАЗК декларації «Перед звільненням».

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 був відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Таким чином, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставним та необґрунтованим. В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу.

Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Не своєчасна подача ОСОБА_1 декларації відповідного виду, як було встановлено під час судового розгляду, була обґрунтована обставинами, так як замість декларації «Перед звільненням» ним подано «Після звільнення», що призвело до порушення строків її подачі.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Отже в його діях відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації, який не з`ясовувався, під час перевірки причин несвоєчасності подання декларації.

За таких обставин, виходячи з загальних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, як рівність учасників та змагальність сторін, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона - умисел, а отже і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст.247 КУпАП є підставою закриття провадження у справі.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 є необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього - закриттю відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 8, 293, 294 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ушакова О.О. - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 року - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк