справа № 365/295/21 головуючий у суді І інстанції Хижний Р.В.
провадження № 33/824/1294/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксованого в протоколі серії ДПР 18 № 434678 від 24.06.2021 р.;

провадження по справі адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині правопорушення, зафіксованого в протоколі серії ДПР 18 №182004 від 11.06.2021, закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2022 року провадження по справі адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині правопорушення, зафіксованого в протоколі серії ДПР 18 №182004 від 11.06.2021, закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Поряд з тим, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксованого в протоколі серії ДПР 18 № 434678 від 24.06.2021 р.та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням в частині визнання винним та накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову в оскаржуваній частині скасувати, провадження по справі в цій частині закрити, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що під час розгляду справи та при винесенні судового рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції не врахував докази та пояснення про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, не надав належної оцінки поясненням захисту, не звернув увагу на недоліки протоколу, в повній мірі не дослідив письмові докази та не допитав свідків. Вважає, що суддя притягуючи до адміністративної відповідальності вказав на відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих обставин без посилань на відповідні докази. Обвинувачення, на думку апелянта, є незрозумілим. Судом не зазначено який саме порядок проходження медичного огляду було запропоновано. В протоколі не зазначено жодним чином, що водій відмовився від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я. У матеріалах справи мається направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказує, що направлення апелянту не вручалось та не надавалось для ознайомлення з його змістом. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що у сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів. Вважає, що суд не допитав свідків, розглянув справу поверхнево і формально.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи вдруге не з`явився. Доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав, а отже, повторне клопотання про відкладення розгляду справи апеляційний суд вважає необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КупАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Враховуючи викладене, предметом розгляду суду апеляційної інстанції є постанова судді Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксованого в протоколі серії ДПР 18 № 434678 від 24.06.2021 р.

Так, згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24.06.2021 року о 00 год. 23 хв. по вул. Незалежності в смт. Згурівка, біля буд. №87, керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, розширені зіниці, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Викладені в протоколі обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються направленням на медичний огляд; відеозаписом з місця події.

Посилання апелянта на відсутність належних доказів, що підтверджують факт відмови від проходження огляду в медичному закладі, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними, і спростовуються наявними матеріалами справи.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

А відтак, наявність долученого до матеріалів справи відеозапису з місця події, на думку суду, є достатнім доказом, який не потребує додаткової участі свідків.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів, недоліки протоколу, незрозумілість обвинувачення, суд апеляційної інстанції оцінює критично, як позицію захисту з метою уникнення відповідальності.Встановлені поліцейським факти апелянтом не спростовані.

Наявність пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин апелянтом не доведено.

Також, апеляційний суд критично розцінює такий довід, як не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки останній не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності чи скасування судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Згурівського районного суду Київської області від 18 квітня 2022 року, в частині якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко