Справа № 308/6987/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

24.05. 2021 року о 12 год. 00 хв. у .Ужгороді по вул. Будителів буд.1 гр. ОСОБА_1 здійснював перевезення будучи водієм маршрутного таксі №2 на Т,з РУТА 20 в кількості 30 (тридцять) пасажирів , при дозволеній кількості 20 ( двадцять) , чим порушив п.3 п.п. 8 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних заходів протиепідемічних з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом Sars-CoV-2 1236» від 09.12.2020 року.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду за адресою проживання вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення. Відомості щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Таким чином, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб , іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тобто є бланкетною.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України на період дії карантину встановлено обмежувальні заходи.

,

Однак, як встановлено судом на час розгляду справи , Підпункт 8 пункту 3 на який міститьться посилання в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 було виключено, на підставі Постанови КМ № 611 від 16.06.2021року та такий втратив свою чинність.

Так, згідно ст. 1 Закону України "Про автомобільні дороги", вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів;

Слід зазначити, що відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП наступає, зокрема, у разі перебування особи на вулиці без документів, з яких можливо було б встановити особу. При цьому, зазначений пункт постанови КМ не забороняє перебування в громадському місці без документів з яких можливо було б встановити особу.

Частиною 1 статті 13 Закону України Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу та її спеціальний статус визначено вичерпний перелік документів, які можуть посвідчити особу та підтвердити її громадянство України або спеціальний статус. При цьому, зазначеним законом не передбачено іншого порядку посвідчення особи, зокрема таким, як за місцем проживання .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 також не містить жодних відомостей на підставі якого документу (назва документа, серія, №, ким і коли виданий) було встановлено особу, що керувала транспортним засобом чи здійснювала які небуть перевезення, що в свою чергу позбавляє суд прийти до висновку, що саме ця особа керувала транспортним засобом та здійснювала які небуть перевезення чи перебувала на вулиці без документів з яких можливо було б встановити особу.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та Наказу МВС України №1376 від 06.11.2015 року, яким затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити відомості саме про документ (назва документа, серія, №, ким і коли виданий) на підставі якого було встановлено особу.

Проте, як вбачається із матеріалів протоколу ВАБ №234361 складеного 24.05.2021року , справи наведені вимоги закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані не були.

Також до протоколу № ВАБ 234361 складеного 24.05.2021року не долучено жодних доказів, окрім пояснень ОСОБА_1 ,

з яких можливо було б дійти висновку, що саме особа ОСОБА_1 , що зазначена в протоколі, вчинила адміністративне правопорушення (копія документу, на підставі якого було встановлено особу) яка здійснювала перевезення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б давали підстави прийти до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 суддя приходить до висновку про відсутність події та складу інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 36, ст. 9, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул