Справа №461/502/22
Провадження №3/461/683/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року

суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., особи відносно якої складено протокол громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 ), розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 , видана 19.08.2020, орган що видав: 2601, запис №927, місце проживання в Республіці Білорусь: АДРЕСА_2 , паспорт для закордонних поїздок НОМЕР_2 , виданий 11.10.2017 року, персональний номер НОМЕР_3 ,

за ч.6 ст.481 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил, 07.01.2022 року об 13 годині 18 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець - Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці, смугою руху «зелений коридор», у напрямку із України до Республіки Польща в`їхав транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель «ML270», VIN- НОМЕР_4 , р/н НОМЕР_5 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , та у якому, в якості пасажира, переміщувалася громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_1 . В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього, в АСМО «Інспектор» спрацювала АСАУР (коди 401-1, 801-1, «По даній особі(особам) наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення. Вжити заходів для з`ясування фактичного вивезення транспортних засобів або їх оформлення у митний режим імпорту (реквізити документів, що підтверджують вивезення/митне оформлення транспортних засобів, зазначити у примітках до результату виконання митної формальності)». Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) та на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «Пасажирського пункту пропуску» та ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянка Білорусі ОСОБА_1 ) 08.01.2020 року близько 15 год. 59 хв. обравши смугу руху «зелений коридор» ввезла на територію України через пункт пропуску «Доманово-Мокрани» митного поста «Доманово» Волинської митниці в митному режимі «тимчасове ввезення терміном до 1 року», транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» модель «E270», р/н НОМЕР_6 , VIN- НОМЕР_7 , (країна реєстрації Болгарія). Згідно даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» модель «E270», р/н НОМЕР_6 , VIN- НОМЕР_7 з митної території України, станом на 07.01.2022 громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений. На момент перетину кордону, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

Громадянка ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила. Пояснила суду, що автомобіль «MERCEDES-BENZ» модель «E270», р/н НОМЕР_6 , VIN- НОМЕР_7 не вивезла з території України у визначені строки, оскільки його фактично було викрадено.

Заслухавши доводи представника митниці, який підтримав протокол, та пояснення громадянки Білорусі ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Частиною 6 ст. 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

З довідки слідчого Франківського відділу ГУ НП у Львівській області Михайда Сегеді вбачається, що ОСОБА_4 зверталася з письмовою заявою у Франківський відділ поліції у Львівській області, про те, що в період часу з 01.02.2020 невідома особа, перебуваючи по вул. Перфецького, 7А у м. Львові, шляхом обману та зловживанням довірою під приводом розмитнення автомобіля незаконно заволоділа автомобілем марки «Мерседес Бенз» синього кольору, НОМЕР_8 , чим завдала ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 121500 гривень. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування.

Відтак, з наведеного вбачається, що громадянка Білорусі ОСОБА_1 з об`єктивних причин, які не залежали від її волі, не могла вивезти транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» модель «E270», р/н НОМЕР_6 , VIN- НОМЕР_7 у встановлений Законом термін.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків ("Коробов проти України" від 21.10.2011 року).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч.4 ст.3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Отже, адміністративне стягнення у виді штрафу або конфіскації товарів, а також товарів, транспортних засобів, мають каральний і стримуючий характер.

Водночас, розмір штрафу в даній категорії справ інколи перевищує розмір штрафів визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 статті 481 МКУ може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній(в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на митний орган), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Наведені вище встановлені в ході судового розгляду факти та обставини свідчать про те, що уповноваженими особами митного органу не досліджено та не перевірено належним чином всіх реально можливих версій щодо характеру події, винуватості особи та інших важливих для встановлення об`єктивної істини обставин справи.

В процесі провадження у справі митним органом не дотримано принципу повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення(в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно ввезла на територію України транспортний засіб зазначений у протоколі та зобов`язана була його вивезти або провести з ним відповідні митні процедури. Натомість, ОСОБА_1 вказаних дій не зробила з об`єктивних причин, а саме тому, що наведений автомобіль був у неї вилучений шляхом обману і зловживання довірою, тобто внаслідок дій та обставин які не залежали від її волі. Суд зазначає, що вилучення (викрадення) у ОСОБА_1 автомобіля не знімало з неї обов`язку повідомити про вказані обставини, а саме неможливість своєчасного вивезення автомобіля митні органи. Разом з тим, відсутність у ОСОБА_1 об`єктивної можливості вивезти (розмитнити) автомобіль вказує на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, адже особа може нести відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрату цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, лише у тому випадку коли вона мала можливість не допустити цього. Той факт, що у особи викрадено автомобіль свідчить про об`єктивну неможливість уникнути перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, або втрати цих транспортних засобів.

Оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд виходячи із загальних засад державної митної справи, законності, презумпції невинуватості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, вважає, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення громадянкою Білорусі ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність достовірних і достатніх відомостей про вчинення громадянкою Білорусі ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 адміністративного правопорушення та враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність в діях громадянки Білорусі ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, провадження по справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 459, 481, 486, 527, 528 МК України, суд -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно громадянки Білорусі ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.