ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого Сташківа Н.Б.,

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

адвоката Щербатюка О.Д.

розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

До Підволочиського районного суду Тернопільської області 12 січня 2022 року від Тернопільського районного управління поліції відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004061 від 02 січня 2022 року вбачається, що 02 січня 2022 року об 23:35 год у смт. Підволочиську по вул.. Лисенка, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAEWO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження на місці зупинки газоаналізатора «Драгер» та проведення огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02 січня 2022 року близько об 23:30 год був зупинений працівниками поліції за те, що не горіла лампочка підсвітки заднього номерного знаку, а також відсутній поліс обов`язкового страхування транспортних засобів, у зв`язку з чим працівниками поліції оформлявся протокол про вчинення ним правопорушення, під час якого запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, пояснивши це тим, що його поведінка не відповідає обстановці, на що він категорично заперечив, оскільки поводився спокійно. І хоча на їх пропозицію спочатку відмовився, однак відразу попросив хвильку на телефонну розмову, оскільки був обурений діями та поведінкою працівників поліції, позаяк вважав, що вони поступають протизаконно та звинувачують його у тому, чого не вчиняв, однак зрозумівши можливі наслідки, а також відчуваючи свою правоту, готовий був пройти огляд на стан сп`яніння, однак працівники поліції відповіли, що уже пізно, протокол складений, не потрібно робити телефонних дзвінків і на нього складено протокол, хоча і розумів, що працівник поліції нікуди не відлучався і протокол за 1 хвилину скласти не зміг фізично. Вважає, що дії працівників поліції були неправомірними, оскільки він спочатку розгубився, вважав, що протокол на нього складають за те, що не горіла лампочка підсвітки номерного знаку, а не за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, проте коли зрозумів - не відмовлявся, оскільки алкоголю не вживав і пропонував пройти ще задовго до того, як працівники мали намір скласти протокол, однак останні не реагували на його пояснення. Крім того пояснив, що ознайомившись із наданими працівником поліції відео файлами виявив, що вони є неповними, а лише долучена та частина відео, коли він з самого початку відмовився, проте відразу і після відмови постійно наполягав на тому, що хоче пройти, працівниками поліції не долучена, як і відео, де починав складатись відеоматеріал, де він наголошував, що готовий пройти як на місці так і у лікарні огляд на стан сп`яніння. Враховуючи викладене просить закрити справу про притягнення його за ч.1 ст. 130 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, дослідивши надані сторонами письмові докази, а також відео файли із нагрудних камер працівників поліції, проаналізувавши усі зібрані докази у повній сукупності, приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи із наступних підстав :

Згідно із ч.1, п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

2) забезпечення доведеності вини;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Статтею 7 КпАП України зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст. ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Статтею 283 КУпАП визначено відомості, які повинна містити постанова по справі про адміністративне правопорушення, серед яких відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так на підтвердження доводів вчинення громадянином ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України працівниками поліції надано :

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №004061 від 02.01.2022 року, згідно якого 02.011.2022 року об 23:35 год. у смт. у смт. Підволочиську по вул.. Лисенка, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAEWO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження на місці зупинки газоаналізатора «Драгер» та проведення огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

-постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №609146 від 02.01.2022 року, відповідно до якої 02.01.2022 року об 23:35 год. у смт. Підволочиську вул. Лисенка, 1 водій керував т/з, в якому не працювала одна лампочка підсвітки державного номерного знаку, при перевірці документів виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування, чим порушив вимогам п. 2.1 (б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126 КпАП, за що накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн;

-рапорт інспектора СРПП ВП №5 смт. Підволочиськ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, згідно якого вбачається, що 02.01.2022 року об 23:35 год, під час патрулювання вул.. Лисенка у смт. Підволочиську було зупинено автомобіль, яким керував громадянин ОСОБА_1 , який рухався з порушенням ПДР України, а саме не працювала одна лампочка підсвідки державного номерного знаку, при перевірці документів виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (б) ПДР України. На водія винесена постанова. В ході спілкування виникла підозра про те, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, в ході чого водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або проїхати в медичний заклад, проте водій відмовився;

-згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у результаті огляду виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проведення огляду відмовився. Дата та час вказано 02.01.2022 року 23:50 год;

-згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд не проводився;

-Згідно розписки ОСОБА_2 вбачається, що він зобов`язується доставити свого товариша ОСОБА_1 до місця його проживання та не допускати його до транспортного засобу до повного його витверезіння;

-диск відеозапису із нагрудної камер поліцейських в одній папці із чотирма відео файлами, котрі досліджувались у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, надаючи оцінку наданим сторонами доказами у їх повній сукупності, суд виходить із наступного.

В силу положень ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, відповідно до положень частин 2 - 6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Розділу 1 Інструкції №1452/73 остання визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.6 Розділу II Інструкції №1452/73 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції №1452/73 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/73 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно із п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/73 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності до Порядку №1103 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків (п.4).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6).

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8).

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення, серед яких і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення саме такого правопорушення інкримінується особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає в ухиленні особи, яка керує транспортними засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Таким чином, для того, щоб дії особи, яка керує транспортним засобом, могли бути кваліфіковано, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, уповноважений працівник поліції спочатку повинен у чіткій, однозначній та зрозумілій формі висловити таку вимогу. І лише після цього особа може повідомити про свою відмову, або вчинити інші дії, які б свідчили про його небажання та ухилення від такого огляду.

Вказана відмова особи від проходження огляду має бути оформлена належним чином.

Крім цього, склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли водій, керуючи транспортним засобом із ознаками сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціально визначеному лікувальному закладі.

У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ №14), якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналогічна норма міститься і в п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція з оформлення матеріалів №1395) , згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводячи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України поліцейські посилаються на обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004061 від 02 січня 2022 року, пояснення свідків, а також відео фіксацію з нагрудних камер поліцейських.

Разом із тим з таким висновком суд не може погодитись виходячи із наступного :

У відповідності до п.9 ч.1 ст.31, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року №100, під час документування обставин правопорушення працівниками поліції здійснювалася відеофіксація за допомогою нагрудного відео реєстратора, у яких міститься лише 1 неповний файл.

Аналізуючи матеріали відеозйомки із вказаних камер, які у відповідності до ст.251 КУпАП є одним із доказів, суд встановив наступне.

02.01.2022 року був зупинений ОСОБА_1 , у якого не горіла під світка номерного знаку і відсутній поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, на що працівники поліції повідомили, що винесуть відповідну постанову. ОСОБА_1 не заперечував щодо скоєного правопорушення та пояснив, що тривалий час був за межами території України і не встиг оформити страхівку. Надалі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки, на їх думку, його поведінка не відповідала обстановці, нащо ОСОБА_1 почав з`ясовувати у чому виражається його поведінка, що не відповідає обстановці, від такого огляду відмовився і попросив надати йому 1 хвилину на телефонний дзвінок, після чого працівники поліції відповіли, що на нього буде складено протокол за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тоді ОСОБА_1 вдруге попросив надати йому 1 хвилину на телефонний дзвінок, на що працівники поліції, спілкуючись одночасно двоє із ОСОБА_1 , відповіли, що непотрібно телефонувати, протокол буде складено. На цьому відео зупинено.

Таким чином, аналізуючи вказані відеодокази вбачається, що дійсно особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 спочатку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки був обурений поведінкою працівників поліції, котрі його звинуватили, що його дії не відповідають обстановці і попросив пояснити, в чому такі дії виражаються. З відеодоказу вбачається, що ОСОБА_1 поводився спокійно, чітко відповідав на поставлені запитання і попросив надати йому одну хвилину для телефонного дзвінка, проте працівники поліції в наполегливій, переконливій формі, спілкуючись із ОСОБА_1 відразу двоє, таким чином не надаючи йому можливості зосередитись, зібратись, скористатись чи правовою допомогою чи тим самим телефонним дзвінком, який він просив, під впливом тиску відповіли, що буде складено протокол, хоча в той час мали можливість і могли надати скористатись ОСОБА_1 його правом на захист і запропонувати в спокійній формі, щоб він зібрався із думками, зосередився, зрозумів в чому його звинувачують, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте цього не зробили.

Таким чином, даний відеозапис нагрудної камери працівників поліції не може об`єктивно та беззаперечно підтверджувати той факт, що ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, відсутнє чітке його висловлення, а лише короткий відео файл початкової відмови, де ОСОБА_1 не у повній мірі зрозумів, на підставі чого він має проходити такий огляд і наслідки його не проходження. Інших відео файлів чи продовження даного відеозапису працівниками поліції не надано.

Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що 02.01.2022 року до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_1 та попросив приїхати, оскільки його зупинили працівники поліції і підозрюють, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після того як приїхав під диктовку працівників поліції написав заяву, що він зобов`язується доставити ОСОБА_1 до місця проживання та не допускати до керування транспортним засобом. Хоча не розумів змісту даної заяви, оскільки після написання розписки сів у власне авто, а ОСОБА_1 у власне і в присутності працівників поліції кожен із них поїхав у своєму напрямку. Крім того як приїхав чув, коли ОСОБА_1 говорив працівникам поліції, що готовий пройти огляд на стан сп`яніння, проте його пояснення до уваги не брались. Також суду повідомив, що при спілкуванні з ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння не чув, говорив він розбірливо, поводився спокійно.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показала, що 02.01.2022 року їхала разом у автомобілі із ОСОБА_1 . Після зупинки працівниками поліції виявили, що у ОСОБА_1 відсутній поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, у зв`язку із чим почали складати протокол. Коли ОСОБА_1 палив цигарку працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, мотивуючи це тим, що його поведінка не відповідала обстановці, хоча ОСОБА_1 поводився спокійно, на запитання працівників поліції відповідав чітко, що його обурило і він відмовився, проте відразу попросив надати йому одну хвилину на телефонний дзвінок після чого погодився пройти тест на алкоголь, але працівники поліції сказали, що уже пізно, хоча в той час будь-яких протоколів з даного приводу не складали, старалися все зробити швидко, накинулись на ОСОБА_1 , що немає змісту нікуди телефонувати, тиснули на нього. Пояснила, що весь вечір провела із ОСОБА_1 і будь-яких алкогольних напитків не вживали. Запаху алкоголю як і поведінки, котра б не відповідала обстановці, як про це зазначали працівники поліції, також не було.

За вказаних обставин суд не може покласти в основу обвинувачення докази, котрі надані працівниками поліції як на підтвердження вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, оскільки вони спростовані в судовому засіданні як поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності так і показами свідків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за встановлених обставин ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, покази свідків не свідчать про його ухилення від такого огляду, а навпаки підтверджують його волевиявлення, а тому його дії не утворюють об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенції) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування ч.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права».

У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже, ст.6 не може бути застосована. Однак, ЄСПЛ не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Maligev. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91).

Тим більше, «кримінальним обвинуваченням», у розумінні Конвенції, слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, ч.2 ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 pоку, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 pоку, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 pоку), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати, по суті, викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків