Справа № 133/1815/21
Провадження № 33/801/349/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Олійник Г.Є., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кравця Миколи Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496,20 грн.

У постанові суду зазначено, що 08.06.2021 о 09:40 год. по вул. Героїв Майдану, 43а в смт. Глухівці Хмільницького району ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Кравець М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року скасувати, справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зроблено посилання на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які мобілізовані та перебувають на військовій службі.

Також заявником зазначено, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту його зупинки, а відтак, якщо особа, яка не керувала транспортним засобом відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, то склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній.

В судовому засіданні, проведеному 19.05.2022 року в режимі відеоконференції, адвокат Семенюк Т.М. апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

В судове засідання, призначене після оголошеної у справі перерви на 09.06.2022 року, ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, однак адвокат Семенюк Т.М. надіслала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та у відсутність ОСОБА_1 , у якій також просила апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу правопорушення.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463146 від 08.06.2021, 08.06.2021 о 09:40 год. по вул. Героїв Майдану, 43а в смт. Глухівці Хмільницького району ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також пунктами 6, 7 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З матеріалі справи видно, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечує факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак заперечує факт керування ним транспортним засобом.

Суд першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення взагалі не досліджував факту керування особою транспортним засобом, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує даний факт.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Із встановлених у суді апеляційної інстанції обставин слідує, що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі повідомлення сторонньої особи, яка звернулася до відділу поліції, при цьому дана особа не ідентифікована і жодних її пояснень матеріали справи не містять.

Також до матеріалів справи в якості доказу долучено відеозапис, про який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, і який як вбачається з матеріалів справи надано вказаною вище сторонньою особою.

Вказаний відеозапис містить три відеофайли з яких вбачається рух двох транспортних засобів: легкового та вантажного, а також зображення особи, яка перебувала біля транспортних засобів. Однак, вказані відеофайли не можуть слугувати беззаперечним доказом керування ОСОБА_1 автомобілем у певний час та у певному місці, оскільки з них неможливо достовірно ідентифікувати ні транспортні засоби, ні осіб, які на них зображені, ні місце де відбувались події.

Крім того, вказаний відеозапис не містить часу та дати його зйомки.

Долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків також не можуть бути доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки зі змісту вказаних пояснень, вбачається, що вони були лише свідками відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, чого він не заперечує. При цьому, рапорт працівника поліції, який є зацікавленою особою, також не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, наведені вище матеріали справи не є належними доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та здійснено її розгляд у відсутність особи, яка притягується до відповідальності та у відсутність його адвоката, що позбавило особу можливості надати пояснення з приводу керування ним транспортним засобом та відповідно підтвердити чи спростувати даний факт.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Однак, в порушення вимог вищевказаної норми, суд першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення взагалі не досліджував факту керування особою транспортним засобом, що є однією із кваліфікуючих ознак правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Отже, місцевим судом розгляд справи проведено без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та доказів, а також допущено порушення норм КУпАП, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Відповідно до частини шостої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

В даному випадку суд звертає увагу на те, що адміністративні матеріали надійшли до місцевого суду згідно протоколу автоматизованого розподілу 11 червня 2021 року, розгляд справи судом першої інстанції з урахуванням клопотань про відкладення розгляду справи, що пов`язано з перебуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на військовій службі, було здійснено 20 квітня 2022 року, при цьому апеляційний перегляд справи здійснювався з урахуванням заявлених у апеляційній скарзі клопотань щодо допиту свідків, що в свою чергу призвело до повторного призначення справи до розгляду.

Оскільки з дня вчинення даного адміністративного правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 6 ст. 38 КУпАП, враховуючи що правопорушення мало місце 08 червня 2021 року, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кравця Миколи Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити, на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених частиною шостою статті 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук