Справа № 409/2319/21
Провадження № 33/810/245/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю прокурора Сухіна Д.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2021 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, працюючу вчителем Дем`янівської гімназії Білокуракинської об`єднаної територіальної громади Луганської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 гривні 00 копійок.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначену у підпункті «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-УІІ є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, примітки до статті 172-6 КУпАІІ суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч.1 абзацу 2 частини 2 статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону № 1700-УІІ, несвоєчасно 14.08.2021 о 22 годині 15 хвилин, без поважних причин подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік (після звільнення), за формою, що визначається Національним агентством, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що не згодна з протоколом про вчинення нею умисного адміністративного правопорушення, пов`язаного з несвоєчасним поданням декларації, та на думку ОСОБА_1 у вказаному протоколі неправильно вказано дату виявлення її адміністративного правопорушення, та не вказаний мотив та характер адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом порушені вимоги ст. 51-2 (встановлення своєчасності подання декларацій) КУпАП згідно із законом № 1079-ІХ від 15.12.2020 року, яка діяла на момент вчинення та виявлення мною правопорушення щодо встановлення несвоєчасного подання декларації .

Зазначає, що що днем виявлення адміністративного правопорушення є 05.08.2021 року - друга дата подання нею декларації, яка повністю відповідає за своїм змістом декларації після її звільнення від депутатських повноважень 09.12.2020 року . Але, особа яка склала протокол - ОСОБА_2 вказав, що він приїхав з метою перевірки дати несвоєчасного подання декларації у зв`язку зі звільненням від депутатських повноважень на підставі інформації, яка надійшла від прокуратури .Дату отримання такої інформації він не назвав, а суд це питання в судовому засіданні не досліджував.

Заслухавши пояснення прокурора Сухіна Д.В, який заперечував проти доводів апеляційної скарги,та надав свої письмові висновки, перевіривши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На думку суду апеляційної інстанції, вказані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Як вбачається з змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи, які були досліджені судом першої інстанції, було встановлено, що відповідно до протоколу Білокуракинської районної виборчої комісії Луганської області про результати виборів депутатів Білокураикнської районної ради у багатомандатному виборчому окрузі від 28.10.2015 року ОСОБА_1 було обрано депутатом Білокуракинської районної ради Луганської області сьомого скликання та було визнано повноваження ОСОБА_1 як депутата вказаної ради. У відповідності до підпункту "б" пункту першого частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" депутати місцевих рад є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VII є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно п.п. 1 п. 6' розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в України» (розділ V доповнено пунктом 6' згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» № 1009-ІХ від 17.11.2020) у день набуття повноважень, зокрема, сільською радою, обраною територіальною громадою, припиняються повноваження, зокрема, сільських рад, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що повноваження депутата місцевої ради закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Так, рішенням Сватівської районної ради від 07.12.2020 № 1/1 «Про початок повноважень депутатів Сватівської районної ради Луганської області 8 скликання» були визнані повноваження депутатів Сватівської районної ради Луганської області 8 скликання, де серед інших, відсутня ОСОБА_1 .

Також рішенням Сватівської районної ради від 17.12.2020 № 2/6 «Про початок реорганізації, зокрема, Білокуракинської районної ради Луганської області шляхом приєднання до Сватівської районної ради Луганської області», Білокуракинська районна рада була реорганізована та увійшла до складу Сватівської районної ради.

Таким чином, ОСОБА_1 , склавши 07.12.2020 повноваження депутата Білокуракинської районної ради є особою, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини 1 статті З Закону, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

У відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", зазначені у п.1, п."а" і "в" п.2 частини 1 ст.3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства декларацію особи, за минулий рік за формою, що визначається Національним агенством.

Згідно до п.п. 1 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 (у редакції наказу Національного агентства від 12.12.2019 № 168/19), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2019 за № 1300/34271), декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону.

Така декларація охоплює звітній рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши у 2020 році діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язана була наступного року після припинення такої діяльності подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто за 2020 рік до 01.04.2021 року.

Відповідно до відомостей, які вказані у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 подала Декларацію після звільнення за 2020 рік лише 14.08.2021 року о 22 годині 15 хвилин, тобто несвоєчасно.

Згідно з відомостями, які вказані в ІТС Реєстр ОСОБА_1 подала щорічні декларації за 2016, 2018 та 2019 роки, в установлений законом строк, а саме 17.03.2017, 03.02.2019 та 16.03.2020 роки, що також вказує на її обізнаність з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Також з листа ВССУ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17, адресованого головам апеляційних судів України, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією вбачається, що під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Об`єктивних причин, які б унеможливлювали виконання вимог ч.1 абз.2 ч. 2 ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону № 1700-УП у ОСОБА_1 судом першої інстанції не встановлено.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була, на думку апеляційного суду, надана належна та достатньо мотивована оцінка.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з неправильним встановленням дати виявлення неподання нею декларації за 2020 рік , тобто після виявлення адміністративного правопорушення - є необґрунтованими, оскільки у протоколі прямо зазначено, що датою днем виявлення правопорушення є день складання і підписання уповноваженою особою протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а саме 29.09.2021 року

Доводи, викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо відсутності умислу на несвоєчасне подання декларації та дати виявлення адміністративного правопорушення, були предметом розгляду у суді першої інстанції, та суд дав їм відповідну оцінку.

У суді апеляційної інстанції були перевірені всі доводи ОСОБА_1 та встановлено,що ОСОБА_1 зобовязана була до 01.04.2021 року після звільнення подати декларацію за мінулий рік,однак вона не заходила у період часу з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року на сайт НАЗК, и лише після отримання 05.08.2021 року свого електронного ціфрового підпису успішно подала декларацію після звільнення за 2020 рік лише 14.08.2021 року. Перебої у роботі ІТС Реєстр НАЗК, які були встановлені у певній період часу, не заважали ОСОБА_1 своєчасно подати декларацію.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та обґрунтованості притягнення його до адміністративної відповідальності.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду першої інстанції та підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП- залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду Є.В.Тополюк