ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором ТОВ «Заїмка ВВЧ» кафе «Домова кухня», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2, 17.11.2021 року о 14 год. 20 хв., під час проведення позапланового заходу щодо додержання вимог протиепідемічних заходів на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19) встановлені порушення у кафе «Домова кухня» ТОВ «Заїмка ВВЧ», за адресою: вул. Леоніда Жаботинського, буд. 57, м. Запоріжжя, а саме:

- біля місць потенційного скупчення людей не нанесено маркування для дотримання дистанції 1,5 м, чим порушено вимоги абз. 3 підпункту 9 пункту 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, п. 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13;

- не здійснюється вимірювання температури тіла відвідувачів безконтактним методом, чим порушено п. 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13;

- не забезпечено централізований збір використаних ЗІЗ, чим порушено вимоги абз. 3 підпункту 9 пункту 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року;

- не проводиться дезінфекція приміщення (відсутній дез. засіб), чим порушено п. 11 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13.

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, щиро розкаювалася, повідомила, що виявлені порушення усунула, та вони більше не будуть допущені у майбутньому, просила суд обмежитись усним зауваженням.

Вислухавши надані пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

За правилом ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП наступає після порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил, норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною) не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулюють питання боротьби з інфекційними хворобами.

11.03.2020 року прийнято Постанову Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2», якою на території України встановлено карантин. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020 року, № 500 від 17.06.2020 року, № 641 від 22.07.2020 року, № 760 від 26.08.2020 року, № 956 від 13.10.2020 року, № 1236 від 09.12.2020 року, № 104 від 17.02.2021 року, № 405 від 21.04.2021 року, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 22.09.2021 року, № 1333 від 15.12.2021 року продовжено дію карантину до 31.03.2022 року.

Відповідно до абз. 3 п.п. 9 п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, з 17.06.2021 року, на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо); не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни). Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини в сфері охорони здоров`я населення. Безпосередній об`єкт встановлені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування правила дотримання карантину.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судовому засіданні встановлено, що 17.11.2021 року о 14 год. 20 хв. під час проведення позапланового заходу щодо додержання вимог протиепідемічних заходів на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19) встановлені порушення у кафе «Домова кухня» ТОВ «Заїмка ВВЧ», за адресою: вул. Леоніда Жаботинського, буд. 57, м. Запоріжжя, виявлено, що:

- біля місць потенційного скупчення людей не нанесено маркування для дотримання дистанції 1,5 м, чим порушено вимоги абз. 3 підпункту 9 пункту 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, п. 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13;

- не здійснюється вимірювання температури тіла відвідувачів безконтактним методом, чим порушено п. 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13;

- не забезпечено централізований збір використаних ЗІЗ, чим порушено вимоги абз. 3 підпункту 9 пункту 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року;

- не проводиться дезінфекція приміщення (відсутній дез. засіб), чим порушено п. 11 Постанови Головного державного санітарного лікаря України № 13.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд поза розумним сумнівом переконався, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та її вина підтверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративні правопорушення № 2 від 17.11.2021 року; наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області № 1120 від 12.11.2021 року; додатком до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області № 1120 від 12.11.2021 року; Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби, затвердженого 24.02.2020 року (нова редакція); переліком питань з дотримання обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених Постановою КМУ від 09.12.2020 року № 126 (зі змінами) та дотримання протиепідемічних заходів в закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 13 від 06.10.2021 року.

Докази її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, були повно та всебічно досліджені в судовому засіданні.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність порушниці згідно ст. 34 КУпАП суд визнає щире каяття.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність порушниці, судом не встановлено.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про малозначність діяння, вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить з того, що така малозначність має полягати в сукупності трьох умов:

1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу правопорушення, передбаченого законом про адміністративну відповідальність, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад правопорушення;

2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки чи шкоди, яка є типовою для певного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;

3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Як зазначено у Постанові Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 року по справі К/800/17615/16, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з огляду на обставини справи, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за малозначністю, оголосивши усне зауваження, оскільки діяння вчинене нею, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, однак внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпеці, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії ОСОБА_2 суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

Крім того, вищезазначені порушення ОСОБА_2 були одразу ж усунуті, про що свідчать надані нею у судовому засіданні фотокартки з приміщення кафе.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, особу порушниці, яка до адміністративної відповідальності раніше не притягалася, провину визнала, щиро розкаялася, правопорушення усунуті, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також приймаючи до уваги малозначність вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне ОСОБА_2 звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за малозначністю, оголосивши усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Враховуючи, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст. 22, ч. 3 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, тому немає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 9, 22, 23, 33, 36, 44-3, 221, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виннуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров