Провадження № 33/4808/150/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада 2021 року о 03-33 год. у м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, 25, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнав.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану постанову винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнятою без урахування всіх фактичних обставин справи. Зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази, на думку апелянта, не є достатніми для визначення ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, що ставиться йому у вину. Стверджує, що вину у вчиненому не визнавав і в судовому засіданні його не було допитано. На думку апелянта, матеріалами справи не доведено, що він вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам закону, а тому є неналежним та недопустимим доказами у справі. При таких обставинах, ОСОБА_1 констатує, що огляд особи на стан наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП України, слід вважати недійсним.

ОСОБА_1 наголошує, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, та на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_2 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що не вчиняв правопорушення, не визнавав свою вину у вчиненні правопорушення в суді першої інстанції та вважає, що в матеріалах провадження відсутні достатні та належні докази, які підтверджують його вину у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

В мотивувальній частини судового рішення суду першої інстанції суд вказав, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 повністю визнав вину у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції не виклав короткий зміст пояснень, які були надані ОСОБА_1 в суді першої інстанції та не зазначив про відповідність вказаних пояснень висунутому обвинуваченню у вчиненні правопорушення.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що дійсно 17 листопада 2021 року вночі керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений у м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка працівниками поліції у зв`язку з тим, що в нього не був освітлений задній номерний знак. Звертав увагу на те, що він як учасник бойових дій розраховує на порозуміння складнощі його ситуації. Вказує, що він працював водієм сміттєвоза в другу зміну з трьома робочими, яких по розвіз по домах та був дуже виснажений, оскільки фактично знаходився за кермом більше ніж тринадцять годин. Вказує, що він як учасник бойових дій, який отримав контузію, вживає коноплю перед сном і зовсім не вживає алкогольні напої. Від дійсно в добровільному порядку на вимогу працівників поліції пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Однак, вважає, що під час проведення огляду на стан сп`яніння лікарем медичного закладу не було прийнято до уваги, що наркотичний засіб ( канабіноід) затримується в крові набагато більше ніж алкоголь.

Просив розглянути його апеляційну скаргу за відсутності захисника, оскільки вважав, що самостійно зможе захистити свої інтереси в суді і не потребує допомоги захисника, хоча і розуміє, що не має належної правової освіти. Вказував, що на стадії судового розгляду в суді першої інстанції він дійсно укладав угоду із захисником адвокатом Гринів Я.В., яка повинна була представляти його інтереси в суді першої інстанції і не є його захисником на час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Просив скасувати постанову суду як незаконну, оскільки вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечується факт керування ним транспортним засобом та зупинки його автомобіля працівниками поліції у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що він керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, оскільки вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують перебування його у стані наркотичного сп`яніння.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що Івано-Франківський міський суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №204379 від 17 листопада 2021 року (а.с. 1), який оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, у якому зафіксовано суть правопорушення (порушення п. 2.9а ПДР України), який власноручно підписано ОСОБА_1 з поясненням по суті порушення у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, якими останній з висновком не погодився з його наркотичним сп`янінням; даними оглянутих відеозаписів, долучених працівниками поліції до матеріалів справи (а.с. 4), на яких зафіксовано і факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , і згоду останнього на огляд в спеціалізованому медичному закладі, і добровільну здачу біоматеріалу для аналізу на вміст наркотичних речовин (сечі), і ствердження особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, про вживання ним напередодні канабіноїдів; а також іншими матеріалами в їх сукупності, які за змістом логічно узгоджуються між собою даними рапорту поліцейського (а.с. 2) та висновку щодо результатів медичного огляду (а.с. 3).

Вищевказані докази були повторно у повному обсязі досліджені в суді апеляційної інстанції разом із відеозаписами із нагрудного відеореєстратора працівників поліції. Підстав вважати їх неналежними та недопустимими в суду немає.

Доводи апелянта про неналежність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки спростовані дослідженими доказами.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Свідки не залучались, що, з огляду на відеозапис під час зупинки транспортного засобу, огляду на стан наркотичного сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення та фіксування ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом висунутого обвинувачення, а також його прав, відповідає приписам закону (за змістом Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX зі змінами, за якими ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена у новій редакції, передбачено, що огляд проводиться у присутності двох свідків в разі неможливості застосування поліцейським під час проведення такого огляду технічних засобів відеозапису).

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис правопорушника та дані відеозаписів.

Суд відхиляє і доводи апелянта з приводу порушення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння з огляду на таке.

При оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ст. 266 КУпАП).

Зі змісту матеріалів справи та долучених до ним відеозаписів вбачається, що водієві ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу працівниками поліції було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: розширених зіниць очей, які не реагували на світло, неприродної блідості. У відповідності до приписів закону ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому спеціалізованому медичному закладі, на що останній погодився та в добровільному порядку пройшов огляд.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 17.02.2021 (а.с. 3) ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. У даному висновку лікаря було зафіксовано факт ознайомлення ОСОБА_1 із результатом огляду, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та часу та місця його проведення.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що відповідно до п. п. 16, 17, 20 Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

За результатами огляду працівниками поліції, вповноваженою на те посадовою особою складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, допустив порушення п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б свідчили про неправомірні дії правників поліції, в матеріалах провадження відсутні, останні діяли у відповідності до приписів закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю спростовується сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що поза розумним сумнівом, доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керувавя транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв