ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/175/22 Справа № 711/993/22 Категорія: ч.1 ст. 163-1 КУпАПГоловуючий у І інстанції Константин В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , громадянку України, працюючу директором ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД», ІПН НОМЕР_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 496,20 грн., -

в с т а н о в и л а :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , як директором ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» допущено порушення вимог п.187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02,12.2010 №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 333544 грн., п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, ст.1, ч. 1,2 ст. 9 Закону України рід 16.07.1999 за №996-ХІ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.1, п. 2.4, п. 2.151, п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88, п.5, п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку: 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 грудня 1999 за №860/4153, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 428842 грн., п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, абз. 1 п. 8.4, п. 8.5 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, в результаті чого не подано 10 повідомлень, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що місцевим судом безпідставно визнано інкриміноване їй правопорушення триваючим, та встановлено відсутність підстав для закриття провадження у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки акт перевірки не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку. На думку апелянта, належним доказом в даному випадку може бути податкове повідомлення-рішення, яке можливо оскаржити. Зазначає, що станом на 15.04.2022 рішення ДПС за результатами планової перевірки ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» не винесено. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що вона не була відповідальною за ведення податкового обліку ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» в період виявлених податковим органом правопорушень, оскільки її призначено на посаду директора даного підприємства лише 01.04.2021.

Заслухавши думку захисника Деркач А.І., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 31/23-00-07-01-01 від 09.02.2022, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог податкового законодавства, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 163-1 КУпАП (а.с. 2-3);

- даними витягу з акту від 20.01.2022 №387/23-00-07-01-01/43264658, в якому зафіксовано результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» (а.с. 7);

- даними наказу №54 від 01.04.2021 про призначення ОСОБА_1 на посаду директора ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД».

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що інкриміноване їй адміністративне правопорушення не є триваючим, а тому провадження у справі підлягало до закриття місцевим судом на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Однак, вважаю вказані доводи безпідставними, оскільки ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» самостійно порушення податкового законодавства усунуті не були, і виявлені лише під час проведення перевірки, результати якої зафіксовано в акті від 20.01.2022 №387/23-00-07-01-01/43264658.

За таких обставин, на момент прийняття оскаржуваної постанови, були відсутні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, як про те зазначає апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Апелянт посилається на те, що податкове повідомлення-рішення щодо ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» не виносилося, а тому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

З даного приводу апеляційним судом безпосередньо було допитано в якості свідка заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області ОСОБА_2 , яка показала, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» було складено акт від 20.01.2022 №387/23-00-07-01-01/43264658. На вказаний акт ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» було подано заперечення, які були частково враховані ГУ ДПС у Черкаській області.

Також, свідок зазначила, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» податкові повідомлення-рішення станом на 02.06.2022 не прийнято, оскільки з 24.02.2022 по даний час на всій території України введено воєнний стан, а тому у відповідності до вимог пп.69.2. п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, документальні планові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

З врахуванням показань свідка ОСОБА_2 , а також даних, викладених в листі ГУ ДПС у Черкаській області №2498/5/23-00-07-01-04 від 02.06.2022, який надано свідком в судовому засіданні, вважаю, що доводи апелянта про відсутність податкового повідомлення-рішення щодо ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» не є підставою для скасування по суті законного та обґрунтованого рішення місцевого суду, оскільки його складання неможливе в умовах воєнного стану, що передбачено безпосередньо Податковим кодексом України.

Як встановлено апеляційним судом, в акті від 20.01.2022 №387/23-00-07-01-01/43264658 викладено всі порушення ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» за період з 03.10.2019 по 30.09.2021, однак ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення поставлено у вину порушення лише ті, які були виявлені після 01.04.2021, тобто в період перебування її на посаді директора ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД». Вказані обставини в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила і свідок ОСОБА_2 ..

За таких обстави, доводи апелянта про те, що вона не була відповідальною особою за ведення податкового обліку ТОВ «ЧЕРКАСИХЛІБ ТД» в період виявлених податковим органом правопорушень, є неспроможними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 163-1 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ч.1 ст. 163-1 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, є необґрунтованими.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка