МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 370/2958/21

"07" лютого 2022 р. Суддя Макарівського районного суду Київської області Білоцька Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП№3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №040819 від 01.12.2021 року, 01.12.2021 року о 15 год. 00 хв., по вул. Б.Хмельницького у смт. Макарів Бучанського району Київської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen T4, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» на боді камеру. Результат огляду 1,51 проміле. Таким чином ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 просив суд закрити провадження в справі. Надав письмові пояснення в яких пояснив, що 01.12.2021 року разом зі своїм колегою ОСОБА_2 здійснював монтаж свердловини в смт. Макарів Бучанського району Київської області. Монтаж полягав в тому, що необхідно було викопати яму та монтувати два бетонних кільця з бетонною кришкою. Посадку бетонних кілець було здійснено вдало, після чого приступили до монтажу бетонної кришки яка під час монтажу впала на ногу ОСОБА_2 в результаті чого останній отримав травму ноги, почав сильно кричати та втрачати свідомість. Вказав на те, що він злякався та почав кликати на допомогу, проте поруч нікого не було, незрозуміло як власноруч прийняв бетонну кришку з ноги свого товариша. Через невеличкий проміжок часу нога ОСОБА_2 почала розпухати, та змінювати колір. В результаті чого прийняв рішення викликати швидку медичну допомогу, проте виявилось, що швидка медична допомога швидко не приїде, адже всі автомобілі, що знаходяться в смт. Макарів Київської області були на виїзді. Йому порадили чекати швидку невизначену кількість часу або везти потерпілого на власному автомобілі. В зв`язку з чим, перебуваючи в шоковому стані, забувши, що вчора вживав алкогольні напої та мав перегар, сів за кермо робочого автомобіля Volkswagen T4 та вирушив разом з ОСОБА_2 до Макарівської ЦРЛ. Проте, поблизу Макарівської ЦРЛ автомобіль було зупинено працівникам поліції та складено протокол за порушення ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що після зупинення автомобіля, працівники поліції не роз`яснили йому як особі яка підозрюється в учиненні адміністративного правопорушення прав, що в подальшому призвело до того, що він перебуваючи в шоковому стані не розумів, що робить та які права має.

Вказав на те, що працівники поліції після проведення освідування за допомогою приладу «Драгер», відразу склали протокол серії ААБ №040819, не запитавши про те чи погоджується він з показами електронного приладу, та чи хоче пройти освідування в закладі охорони здоров`я.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд керується наступним.

Згідно ст. 251 КУпАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення є основним доказом у справі, та єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Порядок огляду водіїв на стан сп`яніння передбачений ст. 266 КУпАП (у редакції на час складення протоколу), відповідно до ч. 1 якої особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ж ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд водія проводиться у закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та з переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 не було роз`яснено прав як особі яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, після проведення освідування із застосуванням приладу «Драгер» відеозапис відразу зупинився, в результаті чого неможливо встановити чи погодився з результатними освідування ОСОБА_1 , чи не погодився.

Наведені обставини узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що йому не було надано направлення на освідування в закладі охорони здоров`я, що позбавило його можливості спростувати обставини які вказані в протоколі.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оцінюючи досліджені у суді докази, вважаю, що в даному випадку винність ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не доводиться поза розумним сумнівом наявними у суду доказами, через порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведеною у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 (адміністративне провадження № К/9901/15521/18).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Як вбачається з довідки наданої Бородянською ЦРЛ (№1832 від 01.12.2021), ОСОБА_2 звертався в травмпункт лікарні з приводу побутової травми. Оглянутий черговим хірургом (травматологом) з діагнозом перелом правого відділу кістки нижньої кінцівки, осадження шкіри. Довідка з травмпункту №1832 додається.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що гр. ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності з метою не допустити негативних наслідків для життя і здоров`я свого колеги по роботі ОСОБА_2 , якого він доставляв до лікарні для надання останньому невідкладної кваліфікованої медичної допомоги.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я гр. ОСОБА_2 у зв`язку із отриманою травмою ноги, була дійсною та реальною.

Відтак, оскільки гр. ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, яка являється обставиною, що виключає провадження по справі про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі положень п. 4 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у разі закриття провадження у справі не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247 ч. 1, 221, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю у його діянні складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а також особою, щодо якої її винесено чи потерпілим до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення через Макарівський районний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо вона буде оскаржена. В інакшому разі після її перегляду Апеляційним судом.

Суддя Л.В. Білоцька