Номер провадження: 33/813/591/22
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2022 року м.Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисник - Пошали Катерина Сергіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 31 березня 2022 року, ухвалену під головуванням судді Сегеда О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 31 березня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9г ПДР «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що 16 вересня 2021 року о 03год.24хвил. у м.Одесі, вул.Люстдорфська дор.,13 він передав керування транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який в м.Одесі по вул.Люстдорфська дор.,13 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку медичного огляду №001355(а.с.30-32).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив як скасувати постанову суду першої інстанції, так і змінити її, виключивши з резолютивної частини постанови данні щодо позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля з власної волі; відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 дозволив керувати ОСОБА_2 належним йому транспортним засобом. Крім того, застосоване покарання не відповідає санкції ст.130 КУпАП, яка не передбачає позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не був водієм та не керував автомобілем (а.с.33-34).

До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.47,48). Його інтереси в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Пошали К.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевірившидоводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.7ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачається порушення вимог п.2.9г ПДР у вигляді передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№046243 від 16 вересня 2021 року (а.с.3),

- відеозаписами з нагрудного портативного реєстратора та відеореєстратора (а.с.4),

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001355 від 16 вересня 2021 року (а.с.18).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст.245,252,280 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 дозволив керувати ОСОБА_2 належним йому транспортним засобом, є безпідставними з огляду на таке.

Диспозицією ч.1ст.130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, зокрема, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.9г ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

Наявними в матеріалах справи відеозаписами зафіксовано факт зупинки транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», за кермом якого перебував ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 був на пасажирському місці. При цьому, власником автомобіля виявився саме останній, ніякої незгоди щодо керування його транспортним засобом ОСОБА_2 не виявляв.

Також згідно переглянутого відеозапису вбачається, що стан сп`яніння ОСОБА_2 становив - 1,51‰, що більш як в сім разів перевищує допустиму норму, а отже не усвідомлювати цей факт було неможливо, та й самим ОСОБА_1 не оспорюється. В апеляційній скарзі посилається на те, що сам був в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що жодного доказу на спростування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №046243 від 16 вересня 2021 року, апелянтом не надано, а його позиція викликана бажанням уникнути відповідальність за вчинене правопорушення.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, яке виразилось у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.9г ПДР.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, упередженого та спрощеного підходу до розгляду доказів в даній справі, незаконності та необґрунтованості постанови, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що вчинення дій, які визначені в диспозиції вказаної статті, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а відтак не є водієм в розумінні п.1.10 ПДР, тому застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених чинним законодавством про адміністративні правопорушення, та ст.33 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувану постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 31 березня 2022 року змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 31 березня 2022 року висновок суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков