Єдиний унікальний номер 728/391/22
Номер провадження 3/728/196/22
П О С Т А Н О В А

14 червня 2022 року м. Бахмач
Суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області Роздайбіда О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого електромеханіком у ЧФРРТ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Заперечував наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та пояснив, що співробітника поліції викликали представники територіальної оборони, коли він перебував на блокпосту в м. Бахмач та намагався пояснити їм, що хотів би звернутися зі скаргою на погрози від невідомих осіб, які поступили йому на особистий телефон. Представники поліції не зупиняли його транспортний засіб під час керування, а були викликані пізніше добровольцями Сил територіальної оборони чи то військовими ЗСУ. В той час, коли приїхала поліція він знаходився на території блокпосту. Після чого був доставлений до відділку поліції, де йому було запропоновано пройти освідування на алкогольне сп`яніння з застосуванням приладу «Драгер». З результатами огляду він не погодився, так як вважав огляд не законним.
Захисник Мироненко С.В. суду пояснив, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме факт керування ніким не зафіксований, немає свідків, які б підтвердили, що ОСОБА_2 керував автомобілем. Також захисник наголосив на тому, що порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, до того ж відсутня повна відеофіксація правопорушення, яка б свідчила про наявність вини ОСОБА_1 , порушений порядок складання протоколу; поліцейськими у разі незгоди водія , а ОСОБА_1 саме й не був згодний з результатами огляду, не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я . Співробітники поліції не зупиняли транспортний засіб ОСОБА_1 , і не бачили його автомобіль. Просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).
Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини установив, що принцип презупції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презупцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»)
З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (див. постанову ВСКАСу справі №537/2088/17 від 15.05.2019).
Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Згідно із протоколом серії ААБ № 038901 від 15.04.2022 року, складеного інспектором ВП № 1 Ніжинського РВП поставлене за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно із п. 3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що узгоджується із вимогами ст. 266 КУпАП.
Згідно п. 6. Розділу ІІ зазначеного Порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який надано суду в якості головного доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній, керував транспортним засобом.
У вказаному протоколі підпис правопорушника відсутній з позначкою «від підпису відмовився». Жодних пояснень до протоколу не долучено. Свідки події відсутні. Доданий диск з відео фіксацією з мобільного телефона поліцейського.
Допитаний у судовому засіданні інспектор ВП № 1 Ніжинського РВП ОСОБА_3 пояснив, що поліцію викликали на блокпост службові територіальної оборони. ОСОБА_1 знаходився на блокпосту з ознаками алкогольного сп`яніння. Транспортного засобу інспектор не бачив, факт керування транспортним засобом підтвердити не може, що суперечить даним, зафіксованим в протоколі.
Отже, протокол не може бути належним доказом вини особи.
Окрім того, в матеріалах справи запис відеофіксації не відображає всіх необхідних умов, для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності. Досліджений судом запис відеофіксації огляду на стан сп`яніння не фіксує процедури зупинення транспортного засобу й не містить всіх необхідних даних для встановлення об`єктивної істини у справі, в тому числі чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, чи погоджувався він з оглядом.
Отже, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні запис відеофіксації не містять даних щодо того, чи була дотримана процедура проведення огляду на стан сп`яніння, визначена ст.266 КУпАП та чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду надано не було.
Суд зазначає, що до об`єктивної сторони складу поставленого за провину ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, зокрема, входить керування особами транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт керування особою автомобілем, тобто здійснення нею активних дій з керування транспортним засобом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Європейський Суд з прав людини у рішенні Швауцер проти Австрії від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом , що є підставою для закриття провадження у справі.
Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суд,
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Суддя О.В. Роздайбіда