ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та діючого в його інтересах захисника Черкеза А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 травня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.04.2022 року о 12 год. 53 хв., по вул. Гагаріна, 29 м. Чернівців керував транспортним засобом марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога за адресою: м. Чернівці вул. Миколаївська, 30а, чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ЄУНСС: 727/3361/22 Головуючий у І інстанції: Одовічен Я.В.

НП: 33/822/325/22 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 травня 2022 року у справі №727/3361/22 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо нього, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважав, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без ґрунтовного а повного вивчення всіх обставин справи, а тому є необґрунтованою та незаконною.

Стверджував, що працівниками поліції було порушено ст.266 КУпАП та положення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки на місці зупинки транспортного засобу йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, також не було запропоновано йому пройти огляд і у медичному закладі.

Направлення на проходження медичного огляду на місці зупинки, до того, як його посадили у автомобіль поліцейських та повезли у невідомому напрямку, не складалось, а було складене вже після того, як його відвезли назад до його автомобіля, разом із протоколом, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я.

Звертав увагу суду на те, що працівниками поліції до ознайомлення його з протоколом не назвали йому жодної ознаки наркотичного сп`яніння, згідно з інструкцією, вказане свідчить про безпідставність вимоги про проходження огляду. Зазначені працівниками поліції у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння відсутні у встановленому в Інструкції переліку ознак наркотичного сп`яніння.

Крім цього, оскаржувана постанова не містить жодного аналізу пояснень, доказів щодо підстави зупинки транспортного засобу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та діючого в його інтересах захисника Черкеза А.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній, та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону було дотримано районним судом.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 244031 від 27.04.2022 року (а.с.1), ОСОБА_1 27.04.2022 року о 12 год. 53 хв., по вул.Гагаріна, 29 м. Чернівців керував транспортним засобом марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога за адресою: м. Чернівці вул. Миколаївська, 30 а, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть правопорушення, який підписаний особою, яка його склала, а також самим ОСОБА_1 , який жодних зауважень чи заперечень щодо складеного протоколу не мав.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.04.2022 (а.с.2), з якого вбачається, що 27.04.2022 року о 13 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був направлений до ЧОНД на огляд, від якого він відмовився.

Підстав сумніватись у наведеному доказі у апеляційного суду немає, більш того, такий доказ не має наперед встановленої сили та оцінюється судом в сукупності із іншими письмовими доказами.

Крім цього, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.8 - диск), з яких встановлено, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння у зв`язку з виявленим ознаками, після чого працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій спочатку погодився, однак в подальшому, перебуваючи вже в автомобілі працівників поліції, відмовився від проходження огляду, мотивуючи таку відмову словами «знаю, що є за мною грішок, везіть назад до машини», що було вірно розцінено працівниками поліції як відмова від проведення огляду на стан сп`яніння.

Також із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знав куди його везуть працівники поліції, що підтверджується його словами «їду на освідування».

Всупереч доводам сторони захисту, апеляційний суд вважає відеозапис з бодікамер належним та допустимим доказом у справі, оскільки на ньому зафіксовано всі обставини, які мають значення для даної категорії справ, зокрема, на ньому зафіксовано виявлення поліцейськими у водія ознак наркотичного сп`яніння, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, роз`яснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для направлення його в медичний заклад для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також, що останній від такого огляду не відмовлявся, є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується наявною у матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5363701 від 27.04.2022 року (а.с.4).

Відомості щодо скасування вказаної вище постанови в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані, а тому підстав для сумніву в її законності в апеляційного суду немає.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, підійшовши до автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , одразу озвучили йому підставу зупинки автомобіля. При цьому, останній не оспорював факту незаконності такої зупинки.

Будь-яких підстав недовіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, сам правопорушник ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі, не заперечував той факт, що він від огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

Доводи апелянта про те, що він перебував під тиском працівників поліції спростовуються відеозаписом та оцінюються судом, як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. Більш того, заперечуючи проти обставин, зазначених у вказаному протоколі, апелянт зі скаргами на дії працівників поліції не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Долучена до матеріалів справи заява про скасування даної постанови не може бути взяти до уваги, оскільки жодних відомостей щодо результатів розгляду даної заяви немає.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки не запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Так, згідно з п.12 розд.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відтак, огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться.

Посилання апелянта на те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки йому у вину ставиться не керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто, порушення п.2.5 ПДР України.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладених ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький