Справа № 751/9805/21 Головуючий у 1 інстанції Деркач О. Г.
Провадження № 33/4823/153/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, непрацюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції встановив, що 25 грудня 2021 року, о 16 год. 50 хв., в м. Чернігові, по вул. Л.Пашина, 14, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ИЖ 27175-036, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить дану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказуючи про необґрунтованість судового рішення, яке постановлено за наслідками неповного та не всебічного з`ясування обставин справи, автор скарги вказує про наступні порушення, які були допущені при складанні матеріалів провадження та які залишились без належної уваги суду першої інстанції, а саме:

- відео з бодікамер поліцейських не може бути належним і допустимим доказом, оскільки на одному відео час відображено як 16:22 год., на іншому 16:48 год., тоді як працівник поліції вказує, що водій рухався о 16:50 год. Тобто, даний доказ суперечить іншим матеріалам справи та не відповідає положенням Розділу 2, п.5 Інструкції «Із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», відповідно до якої обов`язок включення портативного відеореєстратора та точність встановлення дати і часу покладається на поліцейського.

- час складання зазначений в протоколі як 17:45 год., не відповідає дійсному часу, оскільки протокол був фактично складений пізніше, а саме після 18 години, що підтверджується записами з боді камер.

- звертає увагу, що направлення для проведення огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, який зазначений як 17:20 год. також не відповідає фактичним обставинам, оскільки таке направлення складено вже після складання самого протоколу, що також ставить під сумнів вказаний доказ та вказує про його недопустимість.

- просить врахувати, що копію протоколу працівники поліції фактично не вручили, а сама відмова від її отримання викликана нечитаємим текстом, який не відобразився в копії, що стверджується матеріалами справи

- окремо акцентує увагу, що жодних доказів з приводу саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, при цьому свідок ОСОБА_2 не міг об`єктивно бачити водія, що ставить під сумнів його показання. За таких обставин, вимога працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, а складання самого протоколу є незаконним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, для участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції в судове засідання не з`явився, при цьому не повідомив причини своєї неявки.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 308680 від 25 грудня 2021 року (а.с. 3), який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, в якому викладено обставини вчинення даного адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи має місце відеоматеріал, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 10), згідно якого вбачається, що свідок ОСОБА_2 упевнено вказує на особу ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом і в салоні авто перебував сам. Він був вимушений заблокувати авто під керуванням ОСОБА_1 , а коли підійшов до водія останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а тому він повідомив про даний факт на гарячу лінію 102. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у відповідному медичному закладі, однак останній відмовився.

На переконання апеляційного суду, даний свідок не мав жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , його пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Слід зазначити і те, що проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, є непереконливим, беручи до уваги, що вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже, є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам суд першої інстанції надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані, з чим погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а позицію апелянта розцінює як захисну та направлену на уникнення останнього від притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко