ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/538/22 Справа № 205/231/22 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні спільну апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та адвоката Яструба О.П. на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Яструба О.П.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 25 листопада 2021 року о 13.33 год. в м. Дніпрі на пр. І.Мазепи, 87 керував транспортним засобом «Mitsubishi Colt», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, що було встановлено висновком № 5129 КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР від 03 грудня 2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Яструб О.П. просять поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а справу закрити.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначають, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 05 травня 2022 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилаються на те, що суд у постанові безпідставно посилається на перегляд у судовому засіданні відеозаписів, оскільки вказане здійснено не було. Вказують, що в день прийняття рішення був відсутній повний склад суду, а саме секретар судового засідання. Зазначають, що суд залишив без розгляду клопотання сторони захисту про виклик і допит у якості свідка лікаря ОСОБА_2 , а також безпідставно відхилив пояснення ОСОБА_1 про невиліковну та тяжку хворобу, про проходження замісної підтримуючої терапії та те, що його лікуючий лікар призначив йому достатню дозу препарату метадон-гідрахлорид, вживання якого не знижує увагу та швидкість його реакції. Звертають увагу, що суд не взяв до уваги медичні документи, відповідно до яких ОСОБА_1 може керувати транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 27 квітня 2022 року. З матеріалів вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 05 травня 2022 року, про що свідчить розписка останнього про отримання копії оскаржуваної постанови, тоді як апеляційна скарга подана 12 травня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 05 травня 2022 року та введення на території України воєнного стану, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно посилався на відеозаписи з бодікамер поліцейських, перегляд у судовому засіданні не здійснювався, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах провадження відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження зазначеної обставини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в день прийняття рішення був відсутній повний склад суду, а саме секретар судового засідання, є безпідставними, оскільки нормами КУпАП не передбачена участь секретаря судового засідання, а матеріали справи не містять клопотань захисника про фіксацію судового засідання секретарем судового засідання.

Безпідставними є ствердження в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи з огляду на те, що ОСОБА_1 є учасником замісної підтримувальної терапії, має стабільний стан, в результаті медичного огляду лікарем - наркологом не було встановлено стану гострої інтоксикації внаслідок вживання метадону, а тому провадження в справі відносно нього підлягає закриттю.

Як слідує з виписки з амбулаторної картки пацієнта №313, виданої КНП "Міська клінічна лікарня №21 ім. проф.Є.Г.Попової" ДМР, з 24 липня 2020 року проходиться амбулаторне лікування ОСОБА_1 за програмою ЗПТ препаратом "Метадону-гідрохлорид", досягнуто стану стабілізації та визначена постійна доза, яка дозволяє пацієнту відчувати себе комфортно та без ознак інтоксикації. Стан здоров`я пацієнта - здатний керувати транспортним засобом.

Разом з тим, вказана процедура проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю проводиться у відповідності до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27 березня 2012 року.

Відповідно до п. 7 вказаного порядку після прийняття лікарем - наркологом рішення про початок ЗПТ, хворому видається Інформаційний лист про замісну підтримувальну терапію із застосуванням препаратів бупренорфіну або мета дону.

В свою чергу зазначений Інформаційний лист, з яким хворий ознайомлюється під підпис, має попередження, зокрема в ньому зазначено, що препарати метадону можуть впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або роботі з іншими механізмами, порушувати психічні та/або фізичні здібності. У період отримання замісної підтримувальної терапії забороняється керувати автотранспортом та виконувати роботу, що вимагає швидкої реакції, точності рухів та перебування на висоті.

Зазначені обставини щодо попередження ОСОБА_1 під підпис відповідно інформаційного листа про повну заборону хворим, що проходять лікування в замісній підтримувальній терапії, керувати автотранспортом, підтвердила і допитана в ході апеляційного розгляду завідуюча відділенням КНП "Міська клінічна лікарня №21 ім.проф.Є.Г.Попової" ДМР ОСОБА_2 , яка є лікуючим лікарем ОСОБА_1 під час проведення замісної підтримувальної терапії.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та адвокату Яструбу О.П. строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та адвоката Яструба О.П. - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот