Номер провадження 3/523/1066/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали Управління парульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали Управління парульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КпАП України.

Із Протоколу Серії ГП № 313400 від 25.11.2021 року вбачається, що 25.11.2021 року о 08 год. 35 хв. ОСОБА_1 , знаходячись в м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 235, керуючи т/з 145 БАЗ АО 79.14 н/з НОМЕР_1 , перевозив пасажирів у салоні авто більше ніж мається сидячих місць, а саме 45 осіб, хоча за технічним паспортом т/з має 21 сидяче місце, чим порушив вимоги п.п. 8 п.п. 2.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.44-3 КпАП України.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, проти обставин викладених в протоколі заперечив.

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Згідно з приписами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ передбачено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України

Диспозицією частини 1 статті 44-3 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2-2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 (станом на 08.11.2021 року) на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення Серії Серії ГП № 313400 від 25.11.2021 року та іншими матеріалами справи.

Згідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому в кожному конкретному випадку суддя має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, за яких вчинено правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , відсутність негативних наслідків від вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, приходжу до переконання за можливе на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Вважаю, що застосування щодо ОСОБА_1 саме такого виховного заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 22, ч.1 44-3, 33, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КпАП України за малозначністю, обмежившись щодо нього усним зауваженням, провадження у адміністративній справі закрити.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер