Справа №: 653/2196/21
Провадження № 3/653/92/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2022 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Делалова О.М., за участі правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №191469 від 18.07.2021 року - ОСОБА_1 18.07.2021р. о 01 год. 30 хв. в смт. Новоолексіївка по вул. Будівельників, 11, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження освідування на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку відповідно до п.2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Факт відмови підтверджується відеофіксацією з бодікамери ВТ 00025, ВТ 00041.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав та пояснив, що поліцейськими належним чином не була повідомлена йому причина зупинки й взагалі тоді він не керував автомобілем, а керувала його дружина ОСОБА_2 . Також вказав, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся та просив поліцейських надати йому докази керуванням ним транспортним засобом, а також зазначити причину зупинки. Також, суду надав рішення Генічеського районного суду від 10.12.2021 року, яким підстави зупинки його транспортного засобу були визнані незаконними.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що 18.07.2021р. пізно вечором, вона, її чоловік та їх знайомий ОСОБА_3 поверталися додому, за кермом була вона. Спочатку висадили ОСОБА_3 , а потім поїхали до себе додому. Вже, коли вони були у дворі, до них під`їхав автомобіль поліції та почали одразу говорити про скоєне правопорушення, а саме про те, що в них не працювала ліва фара. Жодні їх пояснення, а також намагання отримати відомості та докази від працівників поліції про скоєне ними правопорушення, були проігноровані. Чоловік у відповідь на незаконні дії працівників поліції викликав наряд для фіксування зазначених дій. Також чоловік поїхав разом з працівниками поліції до м. Генічеськ в районний відділ поліції для з`ясування всіх обставин. Однак слухати його не стали, а просто склали постанову та протокол про адміністративні правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №191469 від 18.07.2021 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення;

- направлення, складене 18.07.2021 р. о 02 год. 50 хв. на огляд водія, відповідно до якого за результатами огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Відповідно до направлення водій був доставлений у медичний заклад;

- рапорт рядового поліції Капуста В. згідно з яким 18.07.2021 року близько 01:30 год. екіпажом патрульної поліції було помічено т/з марки SMA, д/н НОМЕР_1 , з технічною несправністю, а саме не працювала ліва фара в режимі ближнього світла фар, у зв`язку з чим автомобіль було зупинено. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або проїхати до ближчого закладу охорони здоров`я, на що водій спочатку погодився, але по дорозі до медичного закладу відмовився проходити огляд. Подія фіксувалась за допомогою безперервної відеофіксації. Відносно водія було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, від отримання копій яких ОСОБА_1 відмовився. Водія було відсторонено від керування т/з, посвідчення водія не вилучалось;

- відеозаписом з бодікамери.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що в стані алкогольного сп`яніння автомобілем він не керував, таким чином не було підстав для його огляду, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що особа має керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони встановили факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, в присутності двох свідків, на що вказана особа погодилася або ж відмовилися, і відповідно у випадку відмови, її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

Отже, як вже зазначалося, на обґрунтування того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я, та рапорт.

Варто зауважити, що згідно з п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Даючи оцінку відеозапису, який долучений працівниками поліції до даної справи, суд звертає увагу, що в ньому жодних відомостей про вчинення правопорушення, тобто, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, немає. На відео відсутні дані про пояснення працівниками поліції причини зупинки, а також доказів керування ОСОБА_1 автомобілем. Крім цього, відео є не безперервним.

Долучений до справи рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВПП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Також слід зазначити, що матеріали адміністративної справи не містять відомості про реальне відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та тимчасове затримання транспортного засобу, як того вимагають положення ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після начебто керуванням останнім автомобілем у стані сп`яніння.

Невчинення поліцейським вищевказаних дій, в чергове підтверджує факт порушення ними Закону та ґрунтування протоколу у справі про адміністративне правопорушення на припущеннях та недопустимих доказах.

Крім того, відповідно до наданого суду ОСОБА_1 рішення Генічеського районного суду від 10.12.2021 року вбачається, що постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП було скасовано. В рішенні суду також встановлено, що належних доказів керування автомобілем ОСОБА_1 суду не надано. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином, дане рішення підтверджує незаконність підстав зупинки транспортного засобу, відсутність доказів керування, що додатково ставить суд під сумнів винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

З наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази складової об`єктивної сторони, тобто факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 173, 185, 251, 252 КУпАП, та, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова