Провадження №: 3/752/569/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дідик М.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

На розгляд Голосіївського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України, складений відносно ОСОБА_1 .

Як зазначено в протоколі, 01.11.2021 року приблизно о 11.20 год. в м. Києві по вул. Столичне шосе 100, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, яка була подана спеціальним звуковим сигналом та увімкненням проблискових маячків червоного та синього кольору на патрульному автомобілі. Вищевказаний ТЗ було зупинено шляхом переслідування та блокування, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4, 8.9б) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Ознайомившись з протоколом, документами та відеозаписом в додаток до нього, вислухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол, доводи його захисника, та дослідивши документи надані ним в обґрунтування ним своєї позиції, суд прийшов до висновку, про відсутність достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначеного в протоколі, та наявності підстав для закриття провадження.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні в категоричній формі заперечував факт вчинення ним правопорушення. В своїх показаннях відмітив, що в дійсності, керуючи автомобілем «Мерседес», номер НОМЕР_1 , 01.11.2021 року в час зазначений в протоколі, в крайній лівій смузі, оскільки праві смуги були зайняті, рухався по вул. Столичне шосе 100, в м. Києві. Порушень ПДР не допускав. Коли позаду помітив проблискові маячки та звук поліцейського автомобіля, почав знижувати швидкість та поступово, щоб не створювати перешкод іншим учасникам руху, зміщуватися в праві смуги. Патрульний автомобіль його обігнав та став зупиняти автомобіль «Тойота», який рухався попереду нього. Він дотримуючись ПДР перелаштувався в крайню ліву смугу руху також зупинився. Тобто, виконав вимогу про зупинку. Працівники поліції його особисто не зупиняли, що давало би підстави переслідувати. На запитання, що він порушив, працівники поліції повідомили, що рухався в крайній лівій смузі при вільних смугах, однак, з цим не погоджується. Більше того, протокол за вказане працівниками поліції порушення, тобто рух в крайній лівій смузі, на нього взагалі не складали, а без будь яких пояснень склали зазначений протокол.

В ході судового розгляду було здійснено перегляд відеозаписів наданих працівниками поліції, які є додатками до протоколу.

Однак з зазначених записів суд позбавлений можливості чітко визначити наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, факту порушення вимог п. 2.4, 8.9 б) ПДР України, про які зазначено в протоколі, оскільки, як вважає суд, вони не в повній мірі відображають обставини події.

Зокрема, на записах відображено перебування працівників поліції в поліцейському автомобілі та момент включення ними звукового сигналу, однак з розмови не є зрозумілим до кого він застосовувався, а на записах немає зображення яких транспортних засобів стосується. Більше того, після включення звукового сигналі на поліцейському автомобілі, на записах відображено, що через досить незначний проміжок часу, досягнуто мети та мала місце зупинка транспортних засобів (засобу), що є свідченням по суті виконання вимог про зупинку.

Оскільки записи взагалі не містять даних, що патруль поліції перебуваючи на стаціонарному, нерухомому посту робили спробу зупинки автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , і їх вимоги не були виконані, що давало би підстави здійснювати переслідування, як зазначено в протоколі то, як вважає суд, сам факт застосування поліцією звукових та світлових сигналів для зупинки транспортного засобу, не є свідченням невиконання вимог про зупинку, враховуючи, що через певний проміжок часу автомобілі (автомобіль) виконали (виконав) вимоги про зупинку.

Сам запис по суті є підтвердженням показань ОСОБА_1 , щодо обставин виконання ним вимог ПДР України при наявності звукового та світлового сигналу, який застосували працівники поліції, та зниження швидкості, поступово, щоб не створювати перешкод іншим учасникам руху, зміщення в праву крайню праву смугу та зупинку автомобіля.

Крім того, в розпорядження суду не надано очевидних та переконливих доказів того, що вимога про зупинку стосувалася саме транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Слід також відмітити, що на записах чути з розмов працівників поліції та чітко видно, що автомобіль (автомобілі) на виконання вимог працівників поліції, які застосували звукові та світлові сигнали, через незначний проміжок часу, добровільно виконали вимогу про зупинку, що по суті спростовує обставини відображені в протоколі з приводу того, що вищевказаний ТЗ було зупинено шляхом переслідування та блокування. Сам запис не містить даних, що саме стало підставою початку так званого переслідування і чи взагалі були підстави для цього.

Більше того, на одному з записів чітко відображено, що працівник поліції в розмові з водієм іншого транспортного засобу, який теж зупинився на вимогу працівників поліції, чітко відмічає, що вимога про зупинку стосувалася саме водія автомобіля «Тойота», а не «Мерседес», під керуванням ОСОБА_1 .

На користь позиції сторони захисту з приводу невинності особи, свідчить також той факт, що в розпорядження суду не надано доказів того, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередньо порушив ПДР України, які би давали підстави для його зупинки.

З метою детального з`ясування обставин відмічених в протоколі, для дачі пояснень суд викликав працівника поліції, який складав протокол, однак він на розгляд протоколу не з`явився.

З огляду на вищезазначені обставини, аналізуючи результати судового розгляду, зважаючи на показання особи, відносно якої складено протокол, позицію захисту висловлено в клопотанні про закриття провадження, перегляду відео носіїв інформації наданих в додаток до протоколу, враховуючи що предметом судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності порушення зазначених в протоколі підпунктів ПДР України, суд прийшов до висновку, що суду не надано, а в ході судового розгляду не здобуто достатніх та переконливих, поза розумним сумнівів доказів, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4, 8.9б) ПДР України, як зазначено в протоколі, які би давали підстави притягнути його до відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 122-2, ч. 1, 247 п. 7 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя М.В. Дідик