Провадження №: 3/755/194/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Козачук О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 215361 від 09.10.2021 року, ОСОБА_1 , 09 жовтня 2021 року о 23 годині 20 хвилин, керував автомобілем «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві, по вулиці Райдужна, 31, в стані алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не природне почервоніння кольору обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 09 жовтня 2021 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, керував автомобілем «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві, по вулиці Райдужна, 31, його зупинили працівники патрульної поліції без будь якої причини, в подальшому йому запропонували пройти огляд на виявлення ознак сп`яніння, зокрема зазначили, що він має право відмовитись від проходження огляду, після чого відносно нього було складено адміністративний протокол, при цьому поліцейські не відсторонювали його від керування автомобілем, після чого він поїхав додому.

Захисник - адвокат Гармаш М.Ю. зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що зупинивши транспортний засіб, працівники поліції, не встановлюючи будь-яких ознак сп`яніння відразу запропонували ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому зазначили, що він має право відмовитись від проходження та шляхом застосування погроз, а саме: що заберуть транспортний засіб на штрафмайданчик, змусили його відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого склали відносно нього адміністративний протокол. Проте, після складання протоколу, поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем та він поїхав додому.

Зокрема, працівники поліції, порушили вимоги ч. 4 ст. 266 КУпАП відповідно до якої огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно положень п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Приписами ч.6 ст.266 КУпАП також визначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, тобто належна вимога поліцейського до водія про проходження огляду обов`язково повинна бути законною, обґрунтованою, а також відповідати встановленому порядку, зокрема положенням ст. 266 КУпАП та відповідним нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України.

Зокрема в п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом від 09.11.2015 року №1452/735, відповідно до якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції №1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №215361 від 09.10.2021 року, інспектор поліції зазначає, що підставою для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння стало те, що у нього нібито було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, неприроднє почервоніння кольору обличчя. Однак, таке твердження інспектора патрульної поліції є надуманим, оскільки із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівниками поліції будь-які ознаки сп`яніння не встановлювались. У процесі спілкування поліцейські взагалі не зазначали про наявність будь-яких конкретних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Дані обставини свідчать про безпідставність пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння, висловленої ОСОБА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_1 на протязі усього спілкування із працівниками поліції, поводить себе спокійно, координація рухів та мови у нього не порушена. Більш того, на безпідставність вимоги проходження огляду на стан сп`яніння вказує також відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Крім того, з відеозаписів нагрудних камер поліцейських вбачається, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що після складання протоколу він зможе продовжити керування або працівники поліції супроводять автомобіль під його керуванням до місця проживання.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.265-2, 266 КУпАП, за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

Отже, не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом свідчить про порушення вимог ст.265-1, 266 КУпАП.

Крім того, відеозапис не фіксує всіх обставин, складанню протоколу, запис постійно переривається та на ньому зафіксовано, як поліцейський вказує ОСОБА_1 що треба відобразити під відеофіксацію.

Зокрема, щодо недопустимості протоколу, вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №215361 від 09.10.2021 року, у графі «дата і час складання протоколу» зазначено 09.10.2021 23 год. 30 хв., водночас такі відомості спростовуються відеозаписами, наявними у матеріалах справи, відповідно до яких складання протоколу відбулось 10.10.2021 о 00 год. 06 хв.

Згідно ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Що стосується порушення процедури застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу то згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до його завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції №1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вказані вище вимоги інструкції №1026, оскільки відеозапис не фіксує усіх обставин події. На відеозаписах зафіксовано лише вибіркові проміжки спілкування, при цьому, часом вчинення правопорушення згідно протоколу серії ААБ №215361 (відмова від проходження огляду) вказано 23 год. 20 хв., а протокол було фактично складено 10.10.2021 о 00 год. 06 хв., втім працівниками поліції відео зйомка постійно зупинялась на тривалий проміжок часу, а також поліцейськими не було здійснено безперервної відеофіксації подій, що передували складанню протоколу.

Вказане свідчить про істотне порушення вимог Інструкції від 18.12.2018 №1026 та неналежність і недопустимість відеофайлу з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу, оскільки відеозапис не є безперервним, що свідчить про самовільне видалення частини відеоматеріалу або примусове відключення. Вказаний відеозапис не може бути беззаперечним самостійним доказом вчинення або невчинення адміністративного правопорушення.

Більш того, враховуючи положення ч.2 ст.266 КУпАП відсутність повного та безперервного відеозапису в матеріалах справи свідчить про порушення ст.266 КУпАП та недопустимість протоколу, оскільки останній не містить обов`язкового додатку, визначеного приписами вищезазначеної норми.

Щодо сумнівності та недопустимості направлення, наявного в матеріалах справи в матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке відповідало б установленій Інструкцією формі.

До того ж, зі слів ОСОБА_1 , дане направлення не складалось під час оформлення адміністративних матеріалів та ОСОБА_1 не ознайомлювали з даним документом, що підтверджується відеозаписом, наявним у матеріалах справи, на якому поліцейський повідомляє що направлення буде додано до протоколу в подальшому.

Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 , не був направлений у встановленому порядку на огляд на стан сп`яніння, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тому в силу допущених працівниками поліції порушень під час складання та оформлення матеріалів, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, переглянувши відеодиск з нагрудної камери працівника поліції, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

За правилами частини 4-6 ст. 266 КупАП України, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я, та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У матеріалах справи, відсутні конкретні правові докази, які б свідчили про відсторонення водія від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а обов`язок.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисником - адвокатом Гармашом М.Ю. надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, дослідивши відеодиск із нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції, вважаю, що пояснення ОСОБА_1 та докази, які містяться в матеріалах справи, знайшли своє підтвердження.

Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 в судовому засіданні здобуто не було.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: