Справа № 509/1705/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Толпиго Д.М.

свідка ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, адміністративні матеріали, які надійшли від ВП № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 322144 складеного 11.05.2022 року інспектором СРПП ВП № 1 ОРУП № 2 НУНП в Одеській області лейтенантом поліції Шевченком О.В., вбачається, що 11.05.2022 року о 22:05 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 в Одеському районі, с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців, буд. 110, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився як за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. КУпАП не визнав повністю та просив суд закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, посилаючись на той факт, що він не керував транспортним засобом у вказаний період, а за кермом перебував його товариш ОСОБА_3 , до якого він звернувся з проханням взяти на себе керуванням його автомобілем марки «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 у зв?язку з поганим самопочуттям (підвищений артеріальний тиск), на який він страждає протягом останніх 10 років, з метою дістатися до дому.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 11.05.2022 року близько 21.00 год., до нього звернувся його товариш ОСОБА_1 , з проханням сісти за кермо автомобілю марки «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 та відвести його додому у зв?язку з підвищеним артеріальним тиском та запамороченням. Так, під час керування ним вказаним транспортним засобом в с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців, на дорогу раптово вибігла кішка, тому, з метою уникнення наїзду на тварину, він різко вивернув кермо автомобілю вліво, та виїхавши на тротуар вдарився о бордюр, від чого автомобіль перекинувся на бік. Відразу після ДТП, покинувши пошкоджений автомобіль, він злякавшись реакції пасажира та власника автомобіля ОСОБА_1 , він втік з місця пригоди, про що йому зараз соромно, так як він покинув свого товариша на місці ДТП. Також, свідок підтвердив суду, що дійсно його товариш ОСОБА_1 , з яким вони товаришують останніх 6 років, на протязі яких він страждає на сильні головні болі, які у нього періодично виникають та він декілька раз, на його прохання вже допомагав ОСОБА_1 у керуванні автомобілем з цих підстав, коли знаходився в м. Одесі.

Дослідивши адміністративні матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків і у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. При чому, огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коли яких визначається законом.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 322144 складеного 11.05.2022 року інспектором Шевченком О.В., вбачається, що 11.05.2022 року о 22:05 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 в Одеському районі, с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців, буд. 110, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився як за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Як встановив суд жодного належного та допустимого документального доказу, який підтверджував би керування (зміну напрямку) автомобілем марки «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 робітниками поліції не надано.

При чому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 - не керував вказаним автомобілем, так як з пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що саме останній був за кермом вказаного транспортного засобу під час події та покинув місце ДТП.

Таким чином, під час розгляду даних адміністративних матеріалів, судом не було здобуто достатніх допустимих і належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп?яніння, адже вищевказаний протокол складався робітниками поліції, які прибули на місце пригоди вже після ДТП та взяли до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які також не були свідками перекидання автомобілю, а прибули на місце пригоди пізніше, запропонувавши ОСОБА_1 допомогу, на що він відмовився, а тому суд не приймає до уваги вказані свідчення щодо керуванням автомобілем ОСОБА_1 , який нібито перебував у стані алкогольного сп?яніння, як недопустимий доказ.

Як показав в судовому засіданні ОСОБА_1 , під час оформлення протоколу, він пояснив робітникам поліції, що він є власником автомобілю «Merсedes Benz Е220», д/н НОМЕР_1 , однак не перебував за його кермом. При чому, робітники поліції не пропонували йому пройти обстеження на стан сп?яніння у медичному закладі та він не відмовлявся від такої пропозиції.

Згідно з п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23рп/2010 - конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України).Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки якщо він доступний та достатній.

В силу п. 255 Рішення ЄСПЛ від 12 грудня 2012 року у справі «Ель-Масрі проти колишньої Югославської Республіки Македонія» (заява № 39630/09) та п. 152 у справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/06) від 26 жовтня 2000 року засіб повинен бути ефективним на практиці й по закону, а згідно п. 36-40 Рішення від 24 липня 2012 року у справі «Джорджевич проти Хорватії» (заява № 41526/10) при оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника.

У своєму рішенні від 17 березня 2009 року у справі «Хутман і Меус проти Бельгії» (заява № 9411/05) п. 44 ЄСПЛ зазначив, що національні органи повинні тлумачити та застосовувати своє національне законодавство без зайвого формалізму.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У випадку, коли наявні розбіжності щодо визначення природи (процесуальної чи матеріальної) окремого правового положення у національному законодавстві та практиці ЄСПЛ, то перевага повинна надаватися тому підходу, який є більш сприятливим для особи. Це випливає із принципів дії Конвенції, зокрема субсидіарності та мінімальних стандартів держава повинна забезпечити особі мінімальний рівень захисту, гарантований Конвенцією, що не виключає встановлення в національному законодавстві вищих стандартів прав людини.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,251,252,256,276,284 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Мінюсті України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.