Справа № 159/3243/21 Провадження №33/802/57/22 Головуючий у 1 інстанції:Лесик В. О.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1, його захисника Кучера Андрія Андрійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, мешканець АДРЕСА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 гривень судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 01.06.2021 року о 02 год. 00 хв. керував автомобілем марки «Ford Transit» н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Незалежності-Володимирська-Брестська-Сагайдачного в м.Ковель, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікарні нарколога за адресою: м.Ковель, вул. О.Пчілки, 4.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилаються на те, що суд безпідставно розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його права на захист.

Вказує на порушення порядку проведення огляду його як водія транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння. Суд не надав оцінки тій обставині, що лікар ОСОБА_2 не проходив тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, у зв`язку з чим акт огляду №238, як і складений за його результатами висновок та протокол про адміністративне правопорушення є недопустимими доказами. Відеозапис, приєднаний до матеріалів справи, не містить безперервної відео зйомки подій, а тому не міг бути визнаний допустимим доказом його винуватості. Вважає, що наданими поліцією матеріалами провадження поза розумним сумнівом не доводиться його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні належні і допустимі докази порушення ним вимог ПДР України, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 і його захисника, які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу наступного висновку.

Положення ч.2 ст.7 КУпАП регламентують, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіряючи доводи скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказаних вимог закону при розгляді даної справи суддя суду першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції 02 грудня 2021 року, між тим, в матеріалах справи відсутні дані про належне сповіщення цієї особи чи його захисника про час і дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №354133, що свідчить про необґрунтованість висновку судді щодо розгляду матеріалів у відсутності особи, яка притягається до відповідальності, при неповідомленні цієї особи про час і дату слухання справи.

Таким чином суддя суду першої інстанції, всупереч вищезазначених вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягається до відповідальності, чим порушив її процесуальне право на захист, а тому оскаржуване рішення підлягає до скасування.

Згідно положень ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до приписів ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено матеріалами, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доводиться зібраними доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 354133 від 01.06.2021 року (а.с.1), висновком від 01.06.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.8) та іншими матеріалами справи.

Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до змісту ст.266КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 при зупинці під його керування транспортного засобу з причин порушення п. 9.2 б ПДР України було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, що стверджено рапортом поліцейського (а.с. 5) та постановою серії ДПО18№742593 від 01.06.2021 (а.с. 3), працівник поліції цілком обґрунтовано запропонував водієві пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як убачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився, однак свідомо ухилявся від самого проходження, вимогу поліцейських дихати кілька секунд у газоаналізатор без зупинки, не виконував. Після невдалих спроб проходження вказаного огляду за допомогою алкотестера «Драгер», на пропозицію поліцейського ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Згідно відеозапису та акту огляду №238, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведено лікарем Ковельського МТМО з допомогою технічного засобу алкотестера «Драгер», встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1, 14 % проміле, при цьому незгоди з результатами такого огляду ОСОБА_1 не проявляв (а.с.7).

Згідно висновку лікаря приймального відділення Ковельської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Апеляційною інстанцією перевірені посилання апелянта на обставини проведеного медичного огляду.

Зазначені результати огляду та інші дані, які давали підстави прийти до висновку про перебування особи, стосовно якої проводився огляд у стані алкогольного сп`яніння, свідчить про обґрунтованість вказаного висновку та можливість його використання в якості допустимого доказу.

Так, зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Апеляційний суд вважає, що лікар медичного закладу самостійно вирішує порядок проведення огляду на стан сп`яніння та питання про відібрання біологічних зразків і використання спеціальних технічних приладів, визначає обсяг та характер методів дослідження, які є необхідними та достатніми для отримання об`єктивного результату та складання відповідного висновку.

Відповідно до п.п.16, 17, 20 Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Апеляційний суд вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів містять достатню інформацію щодо проведення огляду ОСОБА_1 достовірності і обґрунтованості отриманого результату, належним чином оформлений, та повністю спростовує всі доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, та відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником під час розгляду справи в суді першої і апеляційної інстанції.

Разом з тим, апелянтом та його захисником не доведено, що висновок щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є недопустимим доказом.

З урахуванням наведеного, підстав недовіряти висновку лікаря в апеляційного суду немає.

Таким чином, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я проведено згідно вимог ст.266 КУпАП.

Відеозапис прикріплений до матеріалів справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи. Тому посилання апелянта на відсутність безперервного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, жодним чином не спростовує висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки апелянт не довів, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом спростовують його вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не вбачає істотних порушень вимог КУпАП при процедурі проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які могли б стати безумовною підставою для визнання цих доказів недопустимими чи неналежними.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.6 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП було вчинене ним 01 червня 2021 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом - 10 червня 2022 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.6 ст.38 КУпАП, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на тривалість перебування провадження у даній справі в апеляційному суді, а саме з 17 грудня 2021 року, яка зумовлена наступним.

Першочергові судові засідання відкладалися за клопотанням захисту у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 поза межами країни та у зв`язку з хворобою захисника, а в подальшому - через військову агресію Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України. Неодноразово розгляд відкладався із-за здійснення ОСОБА_1 міжнародного перевезення гуманітарної допомоги з Європи в Україну для потреб як цивільного населення, так і ЗСУ, а також залученням першого до здійснення охорони публічного порядку спільно з працівниками поліції на території м. Ковеля.

Як вважає суд, така поведінка ОСОБА_1 з надання ним допомоги державі Україна в період війни, а також допомога ЗСУ в грошовому виразі в розмірі 15000 гривень є виправданою, та не може свідчити про умисне затягування судового процесу, чи зловживання процесуальними правами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.38, 294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук