Справа № 303/3598/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 червня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 , повторно упродовж року, 22.04.2021, о 00 год 40 хв, по вул. Ужгородська в м. Мукачеві керував автомобілем марки «ВАЗ 210994» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, позаяк вважає, що такий пропущено через поважні причини. Стверджує, що не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судова повістка на адресу місця проживання ОСОБА_1 не направлялась, відтак апелянт був позбавлений права на захист. Про існування оскаржуваної постанови дізнався з Єдиного реєстру судових рішень 18.06.2021. При цьому, вважає постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що транспортним засобом не керував, працівниками поліції зупинений не був, тому притягнення його до адміністративної відповідальності вважає незаконним. Просить судове рішення скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього. Про те, що справа, призначена до розгляду 09.06.2021, апелянта було належним чином повідомлено, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку SMS - повідомлення від 31.05.2021. Однак, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 до суду не з`явився, жодних заяв та клопотань про відкладення судового засідання на інший день не подавав. При цьому, копію оскаржуваного судового рішення йому направлено у встановлений законом триденний строк, однак, дані про те, що апелянт її отримав своєчасно, - відсутні. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, враховуючи положення ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що апелянт належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи й від нього не надходило жодних клопотань про відкладення судового засідання на інший день чи заяв про розгляд справи за його обов`язкової участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є правильним.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №267840, 22.04.2021, о 00 год 40 хв, по вул. Ужгородська в м. Мукачеві, ОСОБА_1 , повторно, упродовж року, керував автомобілем марки «ВАЗ 210994» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. У поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що «змушений був їхати до лікарні з причин, що друг поранив руку». Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що відомості щодо його особи правильні, зі змістом протоколу ознайомився, копію його отримав.

Роздруківкою приладу «Драгер» підтверджується, що на момент проходження огляду водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з результатом - 0, 64 % проміле.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що огляд водія ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Освідування здійснювалося за допомогою приладу «Драгер 0832».

Розпискою ОСОБА_1 підтверджується, що він зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «ВАЗ 210994» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Ужгородська, 5, у м. Мукачеві.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №771613 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 04.08.2018.

Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 10 200 грн із позбавленням права керування транспортними засобами.

У матеріалах справи наявний відеозапис з місця події, з якого убачається, що поліцейські зупинили водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2.3 «в» та п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, недотримання яких ОСОБА_1 підтвердив та жодних заперечень не висловлював. Крім того, на запитання поліцейського, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої перед тим, як сідати за кермо, водій зазначив, що «Так». На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння водій погодився, при цьому вказав, що результати огляду за допомогою приладу «Драгер» будуть позитивними, адже напередодні. за три години до зупинки транспортного засобу поліцейськими, він вживав алкогольні напої. Після освідування, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду - 0, 64 % проміле та не заперечував щодо оформлення відносно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вищезазначені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні ним передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Дерев`янко О. І. був упереджений при проведенні перевірки, освідуванні та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та інших процесуальних документів.

Апеляційний суд, враховуючи ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи апелянта про те, що розглянувши справу без його участі, місцевий суд позбавив ОСОБА_1 права на захист, апеляційний суд відхиляє і звертає увагу на те, що факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував і не був зупинений працівниками поліції, апеляційним судом визнаються недоцільними, адже вони повністю спростовуються доказами, які наявні у матеріалах справи: протоколом про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, копією постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відеозаписом з місця події та іншими процесуальними документами, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет достовірності, належності та достатності, у своїй сукупності безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 свідомо порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за повторно вчинене ним адміністративне правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення щодо нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_1 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги він також не з`явився, - апелянт позбавив себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН