Дата документу 09.06.2022 Справа № 554/3695/22
Провадження № 3/554/1455/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., за участю секретаря судового засідання Кононенко А. С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 230160 від 19 травня 2022 року (далі - Протокол), складеного інспектором взводу № 1 роти № 2 УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Подою А. М., 19 травня 2022 року, о 07 год 15 хв, ОСОБА_1 в м. Полтаві по вул. Харківське шосе, керував транспортним засобом ЗАВ-DAEWOO T13110, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - ЗАВ-DAEWOO), з причепом ПГА 1, д. н. з. НОМЕР_2 . Під час руху відбулося відпадання причепу, після чого водій при зміні напрямку руху, в порушення вимог пунктів 2.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем EVERLAST АЦ-15, д. н. з. НОМЕР_3 (далі EVERLAST), який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, відповідно до якої, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши при цьому, що в день та час, зазначені в Протоколі рухався з м. Миргород в напрямку м. Харків на автомобілі ЗАВ-DAEWOO з причепом, який перед початком руху ретельно оглядав. Після перетину перехрестя вулиць Харківське шосе та Кагамлика в м. Полтаві, рухаючись в крайній правій смузі для руху транспортних засобів, відчув сильний удар ззаду, після якого його автомобіль відкинуло на паралельну ліву смугу і поставило перпендикулярно дорозі. Після зупинки виявив, що відбулося розломування причіпного пристрою із-за чого причіп став некерованим, а тому винуватим себе не визнає та просив закрити справу щодо нього за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.3 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Згідно з п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши Протокол та матеріали справи додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ініціатором складення протоколу надано до суду Протокол (а. с. 1), схему місця ДТП (а. с. 2), пояснення ОСОБА_2 (а. с. 3) та пояснення ОСОБА_1 (а. с. 4).

Оцінюючи наведені докази в своїй сукупності, суд констатує, що при дослідженні обставин ДТП ініціатором складення протоколу не було дотримано вимог процесуального закону при збиранні та оцінці доказів, що в кінцевому результаті призвело до сумнівного висновку про недодержання ОСОБА_1 вимог ПДР та вчинення ним правопорушення, скоєння якого йому інкримінується.

При цьому, суд виходить із такого.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виражається у певних діях водія, якими порушується відповідний пункт ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об`єктів. Умовою настання адміністративної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

В Протоколі ініціатором його складення зазначено, що ОСОБА_1 порушив, зокрема, вимоги п. 2.3 ПДР, що й стало однією з причин пригоди, однак не вказано які саме порушення допущено водієм з огляду на той факт, що вказаний пункт має декілька підпунктів.

Таким чином, суд констатує, що Протокол складений з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не в повній мірі розкрито суть адміністративного порушення, а лише констатовано факт його вчинення та зроблено посилання на норму, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення виражається у формі умислу або необережності.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала або свідомо допускала їх настання.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість).

Беручи до уваги Протокол та матеріали додані до нього, виходячи з наданих в суді пояснень ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що ініціатором складення протоколу до суду не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення правопорушником правил ПДР, зазначених в Протоколі. Зміна напрямку руху автомобіля ЗАВ-DAEWOO відбулася саме внаслідок відпадання причепа та жодним чином не залежала від волі ОСОБА_1 , який рухався в правій лівій смузі для руху транспортних засобів. Крім того, суд враховує той факт, що правопорушник рухався з м. Миргорода та до настання ДТП подолав вже близько 100 км. Таким чином, суд приймає до уваги пояснення останнього про те, що він дійсно ретельно оглядав причіпний пристрій перед тим як приєднати причіп та впевнився в його справності, а відтак, не міг передбачити настання таких наслідків. За таких обставин, враховуючи, що зворотного ініціатором складення протоколу не доведено, в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 10.1 ПДР, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Однак, всупереч помилковим твердженням ініціатора складення протоколу, ОСОБА_1 напрямок руху не змінював, так як в цьому не було потреби. Так само він і не розпочинав рух, а продовжував його та рухався в крайній правій смузі для руху транспортних засобів вже кілька кілометрів поспіль та не перестроювався, що виключає можливість порушення вказаного пункту ПДР.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 , чиї пояснення були досліджені в суді (а. с. 3) та які повністю узгоджуються з показами правопорушника, зазначив, що рухався в напрямку м. Харкова, керуючи автомобілем EVERLAST та на перехресті Київського шосе з вул. Кагамлика відчув удар у передню частину причепом автомобіля, що рухався в сусідній смузі з правого боку.

При цьому, суд зазначає, що обов`язковою умовою об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушенняє настання наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Пошкодження внаслідок вказаного ДТП є незначними, особливо для іншого учасника пригоди, в транспортному засобі якого пошкоджені передній бампер та передні фари.

На підставі викладеного, суд констатує, що ОСОБА_1 правила дорожнього руху не порушував, а ДТП сталося з обставин, що не залежали від його волі. Таким чином, в цій дорожньо-транспортній пригоді відсутній причинний зв`язок між порушенням ПДР, оскільки таких взагалі не було, та наслідків у вигляді майнової шкоди, яка до того ж є незначною, що виключає настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що, в свою чергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

На переконання суду, дані відображенні працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а відтак і відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП взагалі, оскільки його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях та хибних висновках, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко