Справа № 692/368/22
Провадження № 3/692/305/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О. розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 002740 від 11.04.2022р., гр. ОСОБА_1 10.04.2022р. о 23:20 год. в смт. Талалаївка, вул. Перемоги, керував автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря КНП Талалаївська ЦРЛ в смт. Талалаївка по вул. Центральна, 63, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 19.05.2022р. гр. ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП заперечував. Пояснив, що 10.04.2022р. їздив у справах до м. Прилуки та повернувся з настанням комендантської години. Був зупинений представниками територіальної оборони, з одним з яких мав напружені відносини. На місце події прибули люди у військовій формі, та наказали їхати до лікарні. При цьому на місці зупинки пройти огляд ніхто не пропонував. Від керування його ніхто не відстороняв, наказали перегнати автомобіль до майданчика райдержадміністрації, що й було виконано ОСОБА_1 , після чого вже на службовому авто його доставили до безпосередньо до лікарні. У лікарні йому наказали дути у якийсь апарат. Він подув, потім вийшов у коридор, потім повернувся у приміщення. Апарат показав 0,6, при цьому контрольних замірів не робили, документів щодо повірки не надавали, мундштук не змінювали, лабораторних проб не відбирали. Під час його огляду у лікаря свідки були відсутні. Зазначив, що під час його зупинки разом з ним були інші особи, дані яких у протокол не внесли, натомість вказані у протоколі в якості свідків особи не були ні на місці зупинки, ні під час його огляду. ОСОБА_1 бачив їх у штабі тероборони. Йому права не роз`яснювли, пояснення у нього не відбирали. Працівник поліції сказав, що підозри про перебування у стані сп`яніння у нього немає, ініціатива доставлення ОСОБА_1 до лікарні надійшла від тероборони. Потім його повернули до приміщення райдержадміністарації, де і було складено протокол про адміністративне правопорушення, після чого його відпустили і він пішов додому пішки.

У судовому засіданні 19.05.2022р. захисник ОСОБА_1 адвокат Лисенко В.С. наголосив на тому, що ОСОБА_1 доставлений додому не був. Зазначив, що вручена йому копія протоколу про адміністративне правопорушення відрізняється від оригіналу, що міститься в матеріалах справи в частині дати, пункту, часу скоєння правопорушення, що свідчить про його самостійне доопрацювання працівниками поліції після підпису особи. Вказав на положення ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду особи в разі наявності підозри у керуванні в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та порушення порядку такого огляду під час дій на місці зупинки транспортного засобу. Звернув увагу на відсутність відеозапису та порядок використання поліцейськими відео реєстратора. Також зазначив про відсутність свідків під час зупинення транспортного засобу та огляду водія, та на відсутність їх письмових пояснень у матеріалах справи, також про відсутність у матеріалах справи письмового направлення особи для проведення огляду у лікаря. Крім того, звернув увагу суду що у матеріалах справи наявний акт огляду №7, вказаний акт складається у 1 примірнику та повинен перебувати у лікарні, натомість висновок лікаря за результатами огляду з належними реквізитами у матеріалах справи відсутній. Вказав на обов`язок працівників поліції довести вину його підзахисного. Вважає, що у діях його підзахисного відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, клопотав про допит вказаних у протоколі свідків, також клопотав про витребування доказів, про що надав письмове клопотання, зміст якого відповідає наданим у судовому засіданні поясненням.

У судове засідання 08.06.2022р. гр. ОСОБА_1 не прибув. Його захисник Лисенко В.С. висловив правову позицію клієнта, клопотав про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що надав письмове клопотання вх. № 1833/22-Вх від 08.06.2022р. в якому додатково вказав на порядок застосування працівниками поліції портативних відео реєстраторів під час фіксування порушень, визначених ч. 1 ст. 130 КУпАП, особливості оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП та порядок проведення огляду водіїв в разі підозри, щодо їх перебування у стані сп`яніння, порядку направлення водіїв з метою виявлення стану сп`яніння. Вказав на допущені поліцейським порушення на місці зупинки транспортного засобу: не проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки з використанням спеціальних технічних засобів; не долучено акт огляду водія на місці зупинки; не оформлено письмове направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я в присутності водія, відсутні письмові пояснення свідків, які зазначені в протоколі; не встановлено фактичних обставин справи; на місці зупинки поліцейським водію не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не відсторонено його від подальшого керування транспортним засобом. Також зазначив про порядок проведення огляду у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння та вказав на допущені порушення: в долученому до протоколу Акті медичного огляду відсутня дата та час заповнення; вказано час направлення на огляд, який не відповідає дійсності; відсутнє саме направлення на огляд; дата і точний час огляду не відповідають дійсності, оскільки в той період лікар була відсутня в лікарні; наявні незаповнені пусті графи, що свідчить про проведення неповного огляду; зазначена інформація щодо вживання 1 літра пива не відповідає дійсності; відсутній результат обстеження за допомогою приладу; не проведено повторне обстеження через 20 хвилин; при першому застосуванні приладу не перевірено його працездатність; не відібрані біологічні зразки для лабораторних досліджень і відповідно відсутній результат лабораторних досліджень; відсутній підпис та печатка лікаря-нарколога та закладу охорони здоров`я. Також вказав, що протокол складено не на підставі Висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, а на підставі Акту медичного огляду, що суперечить підзаконним актам та Закону. Наголосив, що інших доказів чи пояснень матеріали справи не містять. Вказав на практику застосування рішень Європейського суду з прав людини та застосування доктрини «плодів отруйного дерева» щодо наявних у матеріалах справи доказів.

Свідки, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 002740 від 11.04.2022р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, про дату час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Суддя, заслухавши пояснення осіб, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно сформованої в протоколі серії БД № 002740 від 11.04.2022р. фабули правопорушення, гр. ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 до матеріалів справи додані:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 002740 від 11.04.2022р., згідно якого гр. ОСОБА_1 10.04.2022р. о 23:20 год. в смт. Талалаївка, вул. Перемоги, керував автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря КНП Талалаївська ЦРЛ в смт. Талалаївка по вул. Центральна, 63, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4 КНП «Талалаївська ЦЛ», без дати заповнення, згідно якого лікар ОСОБА_4 10.04.2022р. о 23:55 оглянула ОСОБА_1 , 25.11.1994р. в т.ч. за допомогою апарату Алконт 01СУО, висновок за результатами огляду: стан алкогольного сп`яніння.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який по своїй суті є актом обвинувачення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року № 1376, усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Суд зазначає, що доданий до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 002740 від 11.04.2022р. містить розбіжності з його копією, отриманою ОСОБА_1 після ознайомлення з протоколом та його підпису у даті його складення, часі вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення та відомостях про порушений ним пункт ПДР України.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч. 2-6 ст. 266 КУпАП Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 спільного наказу МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Пунктом № 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

П. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.

Аналізуючи вказані нормативні акти суддя приходить до висновку, що поліцейський, помітивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, мав запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою відповідного технічного пристрою, а в разі незгоди водія із проведенням такого огляду чи незгоди із результатами такого огляду, запропонувати йому доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Наявними в матеріалах справи доказами не доведено того, що працівниками поліції зафіксовано факт керування транспортним засобом - автомобілем Volkswagen Jetta гр. ОСОБА_1 , а також того, що на місці «зупинки» працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на визначення алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився.

Порядок застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису визначено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року.

Згідно п.5 розділу ІІ Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей, що працівником поліції під час подій, описаних у протоколі серія БД № 002740 від 11.04.2022р. було здійснено відеофіксацію, такі матеріали у справі відсутні, на запит суду органом поліції надані не були.

Протокол серії БД № 002740 від 11.04.2022р. містить відомості про свідків чи потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З огляду на чинне законодавство цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Проте письмові пояснення осіб, вказаних свідками чи потерпілими до матеріалів справи не долучено.

У даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення став вказаний акт № 6 КПН «Талалаївська ЦЛ».

Згідно положень Р.ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015р., огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Наданий в якості доказу акт № 6 КНП «Талалаївська ЦЛ» не містить відтиску печатки лікаря та/або медичного закладу, кутового штампу установи, не вказано результати вимірювання апаратом Алконт 01СУО. Матеріали справи не містять відомостей про складення висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння на підставі вказаного акту № 6, та надання його як працівнику поліції, так і оглянутій особі. Тому у даній справі суд визнає акт № 6 КНП «Талалаївська ЦЛ» відносно ОСОБА_1 неналежним доказом.

На запит суду про надання інформації та витребування документів КНП «Талалаївська центральна лікарня» Срібнянської селищної ради Чернігівської області жодних відомостей не надала.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України». Так, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 002740 від 11.04.2022р., яким визначено межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 10 днів.

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2022 року.

Суддя Л.О. Левченко