Справа №572/3102/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., за участю секретаря: Волкодав А.А., розглянувши заяву адвоката Бриндака П.А. про відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області Довгого І.І. у справі №572/3102/21, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді судді Сарненського районного суду Рівненської області Довгого І.І. перебуває справа про адміністративне правопорушення №572/3102/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

20 квітня 2022 року адвокат Бриндак П.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до Сарненського районного суду Рівненської області заяву про відвід судді Довгого І.І., посилаючись на те, що суддя Довгий І.І. має низьку кваліфікацію, несумлінно ставиться до обов`язків судді, грубо порушує присягу судді, а відтак втратив довіру. Додатково вказав, що суддя Довгий І.І. був причетний безпосередньо до розгляду вказаної справи, проявив ознаки несумлінного ставлення до своїх обов`язків, поставив під сумнів свою компетенцію, своїми діями створив стійке переконання в упередженому ставленні до ОСОБА_1 , через що адвокатом Бриндаком П.А. було двічі заявлено відвід по вказаній справі, а тому він був змушений втретє заявити відвід. Наведені аргументи, на переконання адвоката Бриндака І.І., беззаперечно надають підстави стверджувати про наявність конфлікту інтересів, так як суддя Довгий І.І. став заінтересованою особою, оскільки безпідставно та без належного обгрунтування залишив без задоволення його заяву про відвід судді Ведяніної Т.О. Отже, він не може брати участь у судовому розгляді справи, якщо він особисто зацікавлений в результатах її розгляду, а також наявні інші обставини, які викликають сумнів в його неупередженості.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 травня 2022 року задоволено подання голови Сарненського районного суду Рівненської області Довгого І.І., а матеріали справи №572/3102/21 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, разом із заявою про відвід судді направлено на розгляд Дубровицького районного суду Рівненської області для розгляду заяви адвоката Бриндака П.А. про відвід судді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 червня 2022 року, зазначену заяву про відвід судді Довгого І.І. передано до розгляду головуючому судді Обороновій І.В.

06 червня 2022 року від адвоката Бриндака П.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшла заява про відвід судді Оборонової І.В. при розгляді заяви про відвід судді Довгого І.І., оскільки є обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

В судове засідання для вирішення питання відводу судді викликались учасники справи (а.с.26, 27, 30), однак не з`явились у визначені місце, дату та час, про причини неявки не повідомили.

В зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши та перевіривши матеріали заяви про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено поняття «відвід судді», «самовідвід» та порядку розгляду таких заяв.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08.06.2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Хоча Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм щодо порядку заявлення відводу чи самовідводу судді, а також розгляду цих заяв, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами встановленими КПК України.

Відповідно до ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Ключовим моментом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді питання, що ним розглядається. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст.ст.75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення слідчого судді, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними.

Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а також право на справедливий суд закріплено в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Наявність безсторонності, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, суд дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя Довгий І.І. виявляє особисту упередженість у цій справі, оскільки безсторонність судді презюмується, а доказів протилежного заявником суду не надано, і судом не встановлено.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма, у тому числі й ст.53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Окрім того, нормами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи зі змісту наведених норм законодавства, суддя не може брати участь у судовому провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як на підставу для відводу судді Довгого І.І., яка на думку заявника свідчить про його упередженість при розгляді справи, адвокат Бриндак П.А. також посилається на його особисту заінтересованість в результатах розгляду, низьку кваліфікацію та несумлінне ставлення до обов`язків судді, а відтак втрати довіри, оскільки вважає, що безпідставно та без належного обгрунтування залишив без задоволення його заяву про відвід судді Ведяніної Т.О. Крім того, вказує, що суддя Довгий І.І. вже брав участь у вказаній справі, а отже не має права брати участі у цій справі. Проте такі доводи не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для відводу, оскільки суддею Довгим І.І. по вказаній справі за заявами адвоката Бриндака П.А. вирішувалося питання про відвід судді Сарненського районного суду Ведяніної Т.О., по яких він постановами від 21 грудня 2021 року та від 14 січня 2022 року відмовив у їх задоволенні, але сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними рішеннями і діями судді, під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

Вказане підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17048/17 від 02 березня 2021 року, де зазначено, що доводи відповідача щодо необхідності відводу судді саме з підстав незгоди з його правовою позицією прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує. Отже, оскільки заявлений відвід судді Великої Палати Верховного Суду фактично зводився до незгоди із позицією цього судді, висловленою ним при розгляді іншої справи, що в силу вимог частини четвертої статті 35 ГПК України не могло бути підставою для відводу, заявлений відвід є завідомо безпідставним. Рішення, окрема думка в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, відповідно до ст.80 КПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які можуть бути підставою для відводу судді. Суть цієї правової норми полягає в тому, що вона передбачає визначений законом перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді кримінального провадження. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Отже, перевіривши наявність підстав для відводу судді Довгому І.І., суд приходить до висновку, що обставини, які б виключали участь судді Довгого І.І. у розгляді вказаної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені. Доводи адвоката Бриндака П.А. про упередженість судді є надуманими. Наведені адвокатом у заяві про відвід судді обставини не виключають участь судді Довгого І.І. у розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП. Вказані обставини не викликають будь-яки сумнівів в неупередженості судді Довгого І.І. Та вказані в заяві про відвід дії судді є процесуальними у розумінні положень КУпАП і не є підставою для відводу судді від розгляду цієї справи.

Інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Довгого І.І. у розгляді даної справи не встановлено, а тому зяавлений відвід є безпідставним та необгрунтованим.

Вирішуючи заяву адвоката Бриндака П.А. про відвід судді Оборонової І.В. від розгляду заяви про відвід судді Довгого І.І. суд приходить до висновку, що її слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

Як вже було зазначено судом, порядок вирішення питання про відвід встановлено ст. 81 КПК України.

Відповідно ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" від 16 червня 2016 року № 223-1650/0/4-16 заявлення відводів судді, який розглядає відвід слідчому судді, а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, КПК не передбачено. Заявлення такому судді відводів можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та, діючи відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, залишати такі заяви без розгляду.

Враховуючи наведене, суд констатує, що заявлення відводу судді, який розглядає відвід судді, а отже не здійснює повноваження судді у даній справі про адміністративне правопорушення, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у провадженні, нормами КУпАП та КПК України не передбачено, а тому відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України вказану заяву слід залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», ст.ст.75, 80, 81 КПК України, ст.ст.268, 271 КУпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Бриндака П.А. про відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області Довгого І.І у справі № 572/3102/21 - відмовити.

Заяву адвоката Бриндака П.А. про відвід судді Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонової І.В. від розгляду заяви про відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області Довгого І.І. у справі № 572/3102/21 - залишити без розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.