справа № 361/1305/22 головуючий у суді суддя в І інстанції Петришин Н.М.
провадження № 33/824/1423/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В. за участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Сімутіна Романа Вікторовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Сімутіним Романом Вікторовичем, на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000(сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Сімутіна Романа Вікторовича, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки походження цього відеозапису невідомо, також даний відеозапис є не повним та не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. При цьому наголошує, що зі змісту складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039618 від 18 лютого 2022 року вбачається, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського до протоколу про адміністративне правопорушення не додавався. Наголошує на тому, що даний відеозапис з нагрудної камери поліцейського триває лише 1 хвилину 07 секунд та відображає події, які відбувались 18 лютого 2022 року о 12 годині 58 хвилини. У той же час, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що поліцейські виявили ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 о 12 годині 43 хвилин, а протокол про адміністративне правопорушення склали о 13 годині 00 хвилин. Вважає, що, при складенні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським грубо порушені вимоги Інструкції щодо безперервності відеозйомки або ж були самовільно видалені значні частини відеозапису, які доводять невинуватість ОСОБА_1 і на яких зафіксовано той факт, що поліцейські не зупиняли автомобіль ОСОБА_1 під час руху, а підійшли до нього коли він взагалі не перебував у салоні автомобіля, а знаходився зовні біля капоту та перевіряв двигун. Зазначає, що керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони не були свідками того, як поліцейські зупинили автомобіль під час руху. Окремо зазначає, що поліцейськими не був опитаний про обставини інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення свідок ОСОБА_5 , який знаходився разом з ОСОБА_1 . Також наголошує на тому, що поліцейський, умисно ставлячи ОСОБА_1 нечіткі, невизначені та альтернативні пропозиції щодо можливості вибору між проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмовою від нього, впливав на ОСОБА_1 з метою спровокувати його саме на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови 18 лютого 2022 року близько 12 години 43 хвилин по вул. Козацька 13, смт. Калита, Броварський р-н., Київська обл., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ 21074» н/з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» ARLJ0175 № 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно п. 6 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі - Інструкції) огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Пунктом 7 Розділу І вказаної Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вивчивши матеріали справи погоджується з доводами апелянта, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, наданий до матеріалів справи здійснено з порушенням «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», а саме: відеозаписи не є безперервними, що свідчить про самовільне видалення частини відеоматеріалу або примусове відключення. Вказані відеозаписи не можу бути беззаперечними самостійними доказами вчинення або невчинення адміністративного правопорушення.

А відтак, наявні підстави вважати, що під час складання протоколу було порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`активних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість на реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

А відтак, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були свідками того як поліцейські зупинили автомобіль під час руху.

Таким чином, матеріали справи та відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 18 лютого 2022 року о 12 годині 43 хвилини керував автомобілем та був зупинений поліцейськими саме під час руху автомобіля.

Також, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі № 537/2088/17 згідно якої сам факт визнання особою вини у вчиненні порушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Враховуючи вказані факти в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Сімутіним Романом Вікторовичем - задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження в справі - закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Березовенко Р.В.