Провадження №: 3/755/494/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2022 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 , місце роботи - бухгалтер ТОВ «Фірма «Дісна» (, адреса - м. Київ, пр-т Соборності, 15), за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КпАП), установив:

ТОВ «Фірма «Дісна» () здійснено ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а сааме, відповідно до акту від 08.12.2021 № 1295/31-00-04-04-01/31566495, порушено строки подання квартальної звітності, як-то при граничному терміні 09.11.21, декларацію з податку на приумок підприємств від 10.11.2021 № подано 10.11.21, внаслідок чого порушено вимоги ст.ст. 49, 203 Податкового Кодексу України.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень КУпАП, не з`явилася.

Інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/).

Разом з тим, ужиті заходи попри їх об`ємність не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на, що Суд, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

А тому, Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, диспозицією частини 1 статті 163-1 КпАП встановлено, що правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку (див. ухвалу ВАСУ від 31.01.2013 у справі № 2а-8185/09/0670).

При цьому, встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість не визначено складом адміністративного правопорушення нормами КпАП та відповідно не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку (див. ухвалу ВАСУ від 30.10.2013 у справі № 2а-1670/4665/12), відповідно Суд в цій справі це питання (встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість) не піддає оцінці та аналізу.

Разом з тим, Суд оцінюючи питання дійсності порушення визначеного ст. 163-1 КпАП ураховує, що як убачається з матеріалів справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 163-1 КпАП) повністю доведена, у розумінні ст. 251 КпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, та додатку до нього, які складено у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КпАП та з яких слідує, що під час перевірки ДПС встановлено, що ТОВ здійснено ведення податкового обліку з порушенням встановленого податкового законодавства;

- відомостями, що містяться у акті перевірки, котрі засвідчують факт здійснення ведення податкового обліку з порушенням встановленого податкового законодавства.

При цьому, з матеріалів справи, слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, являється суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки з положень КУпАП, випливає, що останніми, при такому роді правопорушень, можуть бути: керівники та інші посадови особи підприємств, установ, організацій (заступники керівників з фінансово-економічних питань, головні бухгалтери тощо).

Тим самим є установленим факт порушення керівником встановленого законом порядку ведення податкового обліку, котрий власне утворює собою склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КпАП.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останньої і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 163-1 КпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 163-1, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривень 20 копійок.

Відповідно до ст. 307 КпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

С у д д я О.А. Дзюба