Справа № 347/1360/21
Провадження № 33/4808/120/22
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

03 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2021 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно поштового конверту, 22.01.2022 року особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вище судового рішення. В якості причини пропуску строку апелянт посилається на те, що: 1) він не отримував повістку про виклик, не брав участі при розгляді справи, копії судового рішення на його адресу не надходило, а про існування постанови дізнався із офіційного сайту суду, лише 14.01.2022 року його захисник отримав копію; 2) у відповідній розписці про отримання виклику до суду не його підпис, повідомлення вручено за довіреністю, а не особисто, й він проживає в с. Бабин Косівського району, в той час як повістку про виклик до суду було надіслано у с. Соколівка Косівського району; 3) з 14.09.2021 року він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні про що долучає довідки.

Перевіривши матеріали справи, врахувавши підстави, що викладені в частині поновлення строку, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.

Статтею 294 КУпАП чітко визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10-ти днів з дня винесення такої постанови.

Отже, оскільки постанова судді суду першої інстанції була винесена 04.08.2021 року, то останнім днем подачі апеляційної скарги було 15.08.2021 року (з урахуванням того, що 14.08.2021 року припадає на вихідний день).

Відповідно до штампу поштового конверту, долученого до матеріалів провадження, апеляційну скаргу відправлено поштовим зв`язком 22.01.2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Діючим законодавством передбачена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у випадках, якщо його було порушено з поважних причин (ст. 294 КУпАП).

В той же час, необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29.10.2010 року).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою (справа «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Поважними причинами можуть бути визнані: важка хвороба учасника процесу, стихійне лихо, смерть або важка хвороба близького родича учасника процесу, або інші причини, які унеможливили своєчасне звернення до суду. Вказаний перелік причин не є вичерпним.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску процесуального строку, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд, з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Крім того, при вирішенні питання про поновлення строку оцінці підлягають обставини, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку й строком звернення з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до суду з пропуском строку на апеляційне оскарження майже понад 5 місяців від встановленого Законом строку.

В якості причини пропуску строку, ОСОБА_1 посилається на те, що по-перше, його не було належним чином сповіщено про час судового розгляду, наголошуючи на тому, що він проживає за іншою адресою, аніж той, що вказано у повідомленні, а по-друге, рішення постановлено у його відсутність, без надіслання копії судового рішення.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на трекінги поштового відправлення в частині того, що повідомлення вручено за довіреністю, а не особисто (а.п. 26-27), й на довідку про реєстрацію місця проживання, де місце його реєстрації зазначено як «село Бабин Косівського району Івано-Франківської області» (а.п. 24).

Проте вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можливо визнати поважними, виходячи з наступного.

Відповідно до наданих суду матеріалів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231616 від 09.07.2021 року (а.п. 1); особистих пояснень ОСОБА_1 (а.п. 3); заяви захисника про ознайомлення з матеріалами провадження (а.п. 14) та договору від 03.09.2021 року про надання правової допомоги (а.п. 15 зворіт), місце проживання ОСОБА_1 зазначено як: «с. Соколівка Косівського району Івано-Франківської області».

Отже, посилання апелянта на реєстрацію місця проживання в с. Бабин Косівського району Івано-Франківської області, не є тим доказом, що безумовно свідчить про фактичне його місце проживання.

Кожен громадянин України зобов`язаний зареєструвати своє місце проживання лише за однією адресою (якщо особа є власником декількох помешкань або проживаєте у двох або більше місцях), в той же час, вибір місця проживання законом не обмежується й кожному гарантовано право на вільний вибір місця проживання.

Щодо невідповідності підпису у рекомендованому повідомленні підпису ОСОБА_1 , з вказівкою у трекінгу поштового відправлення на те, що відправлення вручено за довіреністю, а не особисто, то відповідно до діючого законодавства, повідомлення може бути вручено декількома засобами, зокрема й шляхом вручення під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи, тощо.

Крім того, вважаю за необхідне наголосити, що в своїх рішеннях ЄСПЛ зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у сторін є не лише права, а й обов`язок вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 достеменно було відомо про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення й розгляд справи відбудеться у Косівському районному суді Івано-Франківської області, про що свідчить власноручний підпис останнього у протоколі (а.п. 1), проте ОСОБА_1 протягом тривалого часу (майже 5 місяців) не цікавився ані часом призначення справи до судового розгляду, ані його результатом.

Процесуальна бездіяльність учасників судового провадження, тобто невжиття заходів, спрямованих на те, щоб дізнатись про стан судового розгляду, не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального закону, а саме приписів ст. 268 КУпАП (в частині належного сповіщення особи, що притягається до адміністративної відповідальності).

Апелянтом не наведено об`єктивних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для отримання інформації про час призначення судового розгляду в суді, де перебувала справа щодо нього, з метою прийняття участі у справі або отримання копії судового рішення, з метою його оскарження у визначений законом строк.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку, як то розгляд справи у його відсутність без належного сповіщення й ненадіслання на його адресу копії судового рішення, не вважаю поважними за обставин наведених вище.

В якості поважності причини пропуск строку, апелянт посилається також й на те, що з 14.09.2021 року він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, про що долучає довідку та виписки з амбулаторної картки.

В даному конкретному випадку, вказані причини пропуску строку також не можливо визнати поважними, оскільки є незрозумілим причинно-наслідковий зв`язок цих обставин з неможливістю реалізації ОСОБА_1 права на оскарження, за умови, що кінцевий строк подачі апеляційної скарги припадав на 15.08.2021 року, а перебування ОСОБА_1 на лікарняному відбувалось у вересні місяці, а саме 14.09.2021 року, 24.09.2021 року, 20.10.2021 року, згідно долучених до апеляційної скарги довідки та виписок з медичної картки №3783 та №4665.

Таким чином доходжу висновку, що факт перебування апелянта на лікарняному після спливу строку на апеляційне оскарження, не є підставою для поновлення цього строку, оскільки доступність правосуддя передбачає організаційну та процесуальну можливість кожного звернутися до суду для вирішення своєї справи та отримання інформації у вільний спосіб, зокрема й шляхом телефонного зв`язку.

Будь-яких інших даних, які б позбавили апелянта можливості подати апеляційну скаргу у визначені законом строки, не наведено.

Вважаю за необхідне роз`яснити, що положеннями ст. 294 КУпАП чітко встановлено момент, з настанням якого починається обрахунок строку на апеляційне оскарження, а саме - «з дня винесення постанови», при цьому, будь-яких виключень, за яких такий строк належить рахувати з моменту отримання копії постанови, дана норма не містить.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Таким чином, доходжу висновку, що викладені в апеляційній скарзі причини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 04.08.2021 року не можливо визнати поважними, оскільки вони не перешкоджали апелянту в рамках строку на апеляційне оскарження звернутись до суду з апеляційною скаргою, при цьому положення ст. 294 КУпАП не пов`язують строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції з часом отримання стороною судового рішення.

Отже, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, ОСОБА_1 ним не скористався, з причин, які не є поважними, а тому вважаю, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, як таку, що подано після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови судді, й апелянтом не наведено поважних причин пропуску.

Водночас роз`яснюю, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, при цьому, такі обставини не можуть слугувати меті особи щодо оскарження судового рішення без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, й без підтвердження причин пропуску строку належними, допустимим та достатніми доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2021 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло