Єдиний унікальний номер 229/1435/22
Номер провадження 3/229/644/2022 Категорія 294
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л. розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старий Буртек Малмизького району Кіровської області, РФ, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом Військової частини НОМЕР_1 , водія першої аеромобільно-десантної роти, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ч.2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії А4165 № 48 від 22.08.2022 року, 19 серпня 2022 року близько о 12 год. 00 хв., в умовах дії правового режиму «Воєнний стан», за адресою постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_2 , командиром Військової частини НОМЕР_1 була поставлена вимога щодо шикування особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

19 серпня 2022 року о 16 год. 30 хв. вказана вимога доведена до особового складу Військової частини НОМЕР_1 через старших підрозділів. Сержант з матеріального забезпечення 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 довів вищезазначену вимогу командира до усього особового складу 1 аеромобільно-десантної роти військової частини і також до солдата ОСОБА_1 .

Але всупереч законної вимоги командира Військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 на шикування особового складу військової частини о 16 год. 30 хв. не прибув, причини свого не прибуття не доповів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП України.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи є його заява про проведення судового розгляду за його відсутності. Вину визнає частково.

Відповідно до ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Положенням ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст. 172-10 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: відмова від виконання законних вимог командира (начальника).

Диспозиція ч.2 ст.172-10 КУпАП, передбачає відповідальність за: діяння, передбачене ч.1 цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАПорган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Подія адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-10 ч.2 КУпАП та вина ОСОБА_1 у його вчиненні, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, викладаючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, посадовою особою зазначено, що 19 серпня 2022 року близько о 12 год. 00 хв., в умовах дії правового режиму «Воєнний стан», за адресою постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_2 , командиром Військової частини НОМЕР_1 була поставлена вимога щодо шикування особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 19 серпня 2022 року о 16 год. 30 хв. вказана вимога доведена до особового складу Військової частини НОМЕР_1 через старших підрозділів. Сержант з матеріального забезпечення 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 довів вищезазначену вимогу командира до усього особового складу 1 аеромобільно-десантної роти військової частини і також до солдата ОСОБА_1 . Але всупереч законної вимоги командира Військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 на шикування особового складу військової частини о 16 год. 30 хв. не прибув, причини свого не прибуття не доповів.

Отже не виконано законної вимоги (наказу) командира військової частини НОМЕР_1 .

Під наказом розуміється одна із форм реалізації владних функцій організаційно-розпрядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Відповідно до ст. 9, розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Відповідно до п. 3 ст. 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Згідно ст. 16 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Ст. 28 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.

Відповідно до ст. 30 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Ст. 35 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст.. 37 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 ст. 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу в.о. Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. № 548-ХІV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевірити їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків відання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Суддя вважає, що особа, яка вступила на військову службу покладає на себе певні зобов`язання із проходженням служби, що охоплюється як безпосереднім виконанням службових обов`язків (виконання завдань, участь у навчаннях тощо), так і певними обмеженнями поза службою, яких вона має також суворо дотримуватись.

Факт невиконання вимоги (наказу) командира Військової частини військовослужбовцем ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Також ОСОБА_1 надав до суду клопотання, в якому зазначив, що визнає свою вину частково, просить суд, у разі у разі притягнення його до адміністративної відповідальності, не накладати на нього стягнення у вигляді штрафу, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУПАП, а застосувати до нього міру покарання у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті.

ОСОБА_1 обґрунтовує свою позицію тим, що він виховує двох дітей, одна дитина є інвалідом, що підтверджується доданими до клопотання копіями документів, а саме : свідоцтва про народження дитини, посвідчення про інвалідність дитини, корінцем медичного висновку про дитину-інваліда. Діти потребують фінансової підтримки, якщо буде накладено стягнення у вигляді штрафу, йому буде припинено нарахування передбачених законодавством виплат.

Суддя, оцінивши вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи той факт, що вчинене адміністративне правопорушення мало місце та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

На підставі п.12 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнити.

Керуючись ст.ст. 7,9, 15, 32-1, 33, 38, 252-252, 268, 280, 283-284, 287-291, 327-1 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнути до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст.172-10 КУпАП України і накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 7 (сім) діб.

Виконання постанови покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 .

Після набрання постановою законної сили, копію постанови направити до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України в зоні діяльності якої дислокується Військова частина.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.Л. Гонтар