Справа № 733/1231/21 Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М.
Провадження № 33/4823/41/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

захисника - Матвієнка В.М.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу адвоката Матвієнка В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 20 жовтня 2021 року, о 20 годині 10 хвилин, по вул. Шевченка в с. Южне, Прилуцького району, Чернігівської області, керував автомобілем "ІЖ 2717-90", державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати її, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи та допустив спрощений підхід до її розгляду. Вказує, що матеріали справи містять ряд порушень: відсутні відомості про роз`яснення прав особі, яка притягується до відповідальності; відеофіксація не містить безперервного запису; у матеріалах відсутнє направлення на медичне освідування; відсутні відомості про відсторонення; час, зазначений на відео та час тестування на алкоголь містить суттєву різницю у півтори години. Вказує, що в результаті розгляду справи без захисника та особи, що притягається до відповідальності взагалі було невірно встановлено особу, яка керувала транспортним засобом, яким був ОСОБА_2 . Тому вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження у справі необхідно закрити.

В засіданні апеляційного суду захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав. При цьому ОСОБА_1 погодився з тим, що під час складання поліцейськими протоколу він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте автомобілем не керував, а керувала ним інша особа.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе поновити скаржникові строк на його звернення до суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 266 КУпАП регламентує порядок проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 473911 від 20 жовтня 2021 року (а.с. 3), за яким гр. ОСОБА_1 20 жовтня 2021 року, близько 20 години 10 хвилин, по вул. Шевченка в с. Южне, Прилуцького району, Чернігівської області, керував автомобілем "ІЖ 2717-90", державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Алкофор 505» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, який він власноруч підписав та виклав пояснення, що він вживав пиво, після чого керував транспортним засобом.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

З відеозапису видно, як ОСОБА_1 спочатку відмовляється від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Алкофор", і погоджується їхати в лікарню, в подальшому пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Алкофор" в присутності двох свідків, пояснивши, що в цей день зранку вживав пиво, в результаті якого було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 1,017 %0). Також зафіксовано факт передачі транспортного засобу тверезому водієві. Гр. ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Ічнянському районному суді.

Згідно тестування на алкоголь, доданого до протоколу, за допомогою приладу "Алкофор 505" результат становить 1,017 %0 (а.с. 2).

За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта про недоведеність вини належними та допустимими доказами у справі є безпідставними.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, що забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини першої статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Апеляційний суд відмічає, що хоча відомостей про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом матеріали справи не містять, проте, такі його твердження в повному обсязі спростовуються відеозаписом, в якому дане питання вирішувалось.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи направлення на медичне освідування не мають значення для об`єктивного розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 погодився на застосування прибору для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці складання протоколу.

Посилання апелянта на відсутність безперервності відеозапису є безпідставними, оскільки сама процедура обстеження проводилася на відеозапис безперервно, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеофайлами, а отже обстеження проведено у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.

Доводи захисника про розбіжність у часі у півтори години, зазначений на відео та час тестування на алкоголь відхиляються апеляційним судом, оскільки це пояснюється технічною похибкою у встановленні часу на приборах, а відеозапис разом з поясненнями самого ОСОБА_1 беззаперечно свідчать про перебування його в стані алкогольного сп`яніння, яке зафіксоване після керування ним автотранспортом.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції досліджені, їм надано правильну оцінку.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які є належними та допустимими, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним та обґрунтованим з посиланням на відповідні докази.

При винесенні рішення, апеляційний суд не може взяти до уваги та розцінює критично невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, оскільки воно повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження. Підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що відповідають обставинам справи.

Будь-яких доказів того, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, стороною захисту не надано і тому ці доводи апеляційної скарг и відхиляються. Апеляційний суд наголошує, що останнім часом спостерігається масова тенденція, коли особи, притягнуті до відповідальності за керування транспортом в стані алкогольного сп`яніння, заперечують цей факт і посилаються на інших осіб, які нібито цим транспортом керували.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а невизнання вини розцінює як намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд не вважає порушенням розгляд справи місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Обидві ці особи були своєчасно сповіщені про день і час розгляду справи. Більше того, захисник Матвієнко В.М. заздалегідь знав про свою зайнятість в різних інших судових справах. Тому його клопотання, подане до Ічнянського районного суду 15.11.2021 р. вже після розгляду справи по суті, не можна вважати належним виконанням обов`язків захисника. Це клопотання не могло бути враховане місцевим судом. До того ж в апеляційному суді як захисник Матвієнко В.М. так і його довіритель ОСОБА_1 мали можливість виступити перед судом і довести до суду свою позицію щодо справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння украй небезпечне саме унаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на подачу апеляційної скарги адвокату Матвієнку В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..

Апеляційну скаргу адвоката Матвієнка В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко