Справа№ 328/257/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2022 року м. Токмак

Суддя Токмацькогорайонного судуЗапорізької області Гавілей М.М., розглянувши об`єднань справу за матеріалами, що надійшли з відділення поліції №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.2ст.130, ч.2 ст. 187 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.01.2022 року о 20 год 40 хв, в м.Молочанськ по вул.Шевченка керував мопедом Дельта без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту, не внятна мова). Від продуття алкотестеру «Драгер» на місці або проходження медичного огляду на стан сп`яніння в КП Токмацька БЛІЛ відмовився, від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 знаходячись під адміністративним наглядом порушив правила адміністративного нагляду, а саме: 02.01.2022 року о 21-53 годин був відсутній за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п. 1 ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 08.10.2021 року.

В судовомузасіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.2 ст.130, ч.2 ст. 187 КУпАП визнв в повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч.2 ст. 187 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами,а саме:протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 252671 від 18.01.2022 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 833259 від 05.01.2022 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 187 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306(із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Нацполіції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій співробітників поліції під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, щодо оскарження ОСОБА_1 цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Суддею також враховуєься, що за вимогами ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», що не підлягає розширення наведено перелік документів, які посвідчують особу, це: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця.

Враховуючи викладене, є доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130 КУпАП, ч.2 ст. 187 КУпАП.

Згідно з довідкою, складеною інспектором Токмацького ВП Мамедовою Н.М., за обліками ГУНП Запорізької області ОСОБА_1 не має посвідчення водія.

Стаття 25 КУпАП визначає основні і додаткові адміністративні стягнення. Так, оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

ОСОБА_1 вчинив два адміністративні правопорушення, передбачені різними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Санкція ч.2 ст. 130 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 21.02.2021) передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі 2000,00 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Санкція ч.2 ст. 187 КУпАП передбачає накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Отже, санкція ч.2 ст. 187 КУпАП передбачає більш суворі основні види адміністративних стягнень: крім штрафу, це громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведені вище норми закону, вважаю, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення в межах ч.2 ст. 187 КУпАП у вигляді адміністративного арешту, як основне адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 25, 36, 44-3 ч.1, 185, 130 ч.2, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ч.2 ст.187 та накласти адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 2 (дві) доби.

Строк відбування адміністративного арешту рахувати з моменту приведення постанови до виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя: