КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 761/1085/22 Головуючий у І-й інстанції - Бігуль В.В.
апеляційне провадження № 33/824/1262/2022 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 рокуСуддя Київського апеляційного суду Заришняк Г.М., при секретарі Діденку А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 496 грн.

З постанови слідує, що 04.12.2021 року о 23 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Чорновола,12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Результат тесту становить 2,34% (проміле).

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення, справу направити на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва в іншому складі.

Апелянт вважає, що справа була розглянута у його відсутність, чим було позбавлено його права надати пояснення. Справу розглянуто поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням Закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та адвокат Александров Д.О., діючий в його інтересах, підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Вивчивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2021 року, результатом тестувань на алкоголь приладом «Драгер», відеозаписом з боді камери співробітників поліції.

За змістом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне адмінправопорушення складено 05 грудня 2021 року та проходження тесту виявлення на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер, яке було оформлено чеком, не мають до ОСОБА_1 ніякого відношення, оскільки всі події, які були зафіксовані на боді камеру, відбувались 04 грудня 2021 року, а протокол складено 05 грудня 2021 р., судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки вони суперечать вимогам ст. 254 КУпАП.

З матеріалів справи слідує, що правопорушник ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції 04 грудня 2021 року о 23 год. 50 хв. Тест на виявлення стану алкогольного сп`яніння був пройдений ОСОБА_1 05.12.2021р. в 00 год.01 хв., і протокол про адміністративне правопорушення був складений 05 грудня 2021 року в 00 год.01 хв., тобто через невеликий проміжок часу після затримання ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було оголошено ОСОБА_1 результатів проходження тестування для виявлення стану сп`яніння на алкотестері Драгер, вказані результати не були зафіксовані на боді камеру, не заслуговують на увагу та спростовуються безпосередньо відеозаписом з боді камери поліцейського, з якої слідує, що працівником поліції були оголошені ОСОБА_1 результати тестів, проведених алкотестором Драгер. При цьому, як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від підпису на результаті тесту. Також, на запитання поліцейського «Що ви вживали?», ОСОБА_1 відповів, що пиво. Окрім того, перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується й актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, від підпису якого апелянт відмовився.

Та обставина, що відеозапис з боді камери співробітників поліції складається з двох частин, не свідчить про те, що він не відповідає обставинам справи.

Належних та допустимих доказів того, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Не можуть бути підставою для скасування законної й обгрунтованої постанови суду першої інстанції й твердження апеляційної скарги про те, що справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 , чим було порушено його право на дачу пояснень та висловлювання своєї думки по даній справі, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Тобто ст. 294 КУпАП не передбачено право суду апеляційної інстанції скасовувати постанову з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, апелянт під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не позбавлений право на дачу пояснень, висловлювання своєї думки.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Заришняк Г.М.