Справа № 488/115/22
Провадження № 3/488/141/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва Торжинська Т.В., за участю особи, яка приятягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Лимани Вітовського району Миколаївської області, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав 4811 від 20.06.2019 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

- до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №742876, 06 грудня 2021 року о 09:55 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не проявила належної уваги до виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що останній вдарив ногою по обличчю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в МЗОШ №1 ім. О.Ольжича, чим ОСОБА_1 , порушила ст. 150 Сімейного кодексу України.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини не визнала, пояснила, що належно виконує свої обов`язки як матері, приділяє дитині належну увагу, відвідує всі батьківські збори, реагує на всі дзвінки класного керівника сина, здійснює належне виховання, в тому числі роз`яснює про недопустимість фізичного насилля щодо інших осіб, окрім як на свій захист. Щодо ситуації, яка склалась у школі зазначала, що неодноразово стосовно поведінки її сина скаржилась класний керівник. При розмові із сином, останній заперечував спричинення ударів іншім дітям. Для з`ясування ситуації, що склалась у школі, вона намагалась поспілкуватись з батьками дітей, які скаржились на її сина, але останні на зв`язок не виходять. За вказаного, для того щоб розібратись у поведінці свого сина та контролювати її, всередині жовтня 2021 року вона у соціальній мережі Фейсбук звернулась до директора школи із проханням бути присутньою на уроках свого сина, на що їй було повідомлено про можливість бути присутньою після здійснення щеплень від захворювання на COVID, що нею і було зроблено. В той же час при спробі потрапити до школи, у цьому їй було відмовлено. В грудні 2021 р. з цього ж приводу вона спілкувалась із заступником директора з виховної роботи ОСОБА_4 , однак остання в категоричній формі відмовила їй бути присутньою на уроках.

Класний керівник ОСОБА_5 до суду не прибула, пославшись про перебування на лікарняному.

Приймаючи рішення у справі суд виходить з такого.

Дії ОСОБА_1 за вищевказаним протоколом кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

За вимогами ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підтвердження вини особи суду мають бути надані докази, які підтверджують суб`єктивний та об`єктивний склад правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Зміст правопорушення має бути чітким, конкретно висвітлювати суть правопорушення, що ставиться в вину та доведений належними і допустимими доказами.

Зі змісту наданих суду документів слідує про те, що підставою складання протоколу відносно ОСОБА_1 стало нанесення її сином ОСОБА_6 удару ногою в голову іншому учню ОСОБА_7 , на підтвердження чого надані письмові пояснення інших учнів, а також самих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому, пояснення малолітнього ОСОБА_2 відібрано у присутності учителя початкових класів ОСОБА_5 , без зазначення обставин, з яких таке опитування проведено не у присутності його законного представника, в той час як істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього набуває можливість участі його батьків або інших законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Сама ОСОБА_1 пояснила, що про вищевказані обставини дізналась вже після того, як відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, про що також свідчать копії заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в яких останні зазначали про відмову ОСОБА_1 надати пояснення за протоколом та підписувати його. ОСОБА_1 , вказуючи на те, що не мала можливості до складання протоколу поспілкуватись із сином, що не була присутня при поясненнях інших дітей, не мала можливості з`ясувати всіх обставин події, а тому і не могла надати будь-які пояснення за протоколом.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Притягнення до адміністративної відповідальності обумовлює певні обмеження щодо особи, тому складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути лише з обґрунтованих підстав.

Враховуючи вище наведене, суд вважає неприпустимим формальний підхід з притягнення особи до адміністративної відповідальності без наявності доказів, що підтверджують суб`єктивний та об`єктивний склад певного правопорушення.

Як встановлено з пояснень ОСОБА_1 , вона приділяє належну увагу вихованню сина та для контролювання його поведінки готова бути присутньою на уроках, у зв`язку з чим звернулась до директора школи та на його вимогу зробила відповідні щеплення, однак до занять її сина так і не була допущена.

Наведене свідчить про прийняття ОСОБА_1 заходів щодо контролю поведінки її сина.

Стосовно посилань у протоколі про неналежне виховання ОСОБА_1 своєї дитини, то відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Беззаперечних доказів на доведеність неналежного виховання ОСОБА_1 свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 суду не надано, а сама лише поведінка неповнолітньої дитини, яка виразилась у нанесенні удару іншій дитині, не може бути беззаперечним доказом наявності у діях батьків складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зокрема у неналежному вихованні.

За наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Корабельний районний суд до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська