Справа № 462/2070/22 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 33/811/605/22 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року. Львівський апеляційний суд у місті Львові в складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю ОСОБА_1 , захисника Бегея І.М. та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Бегея І.М. на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 24 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 24.05.2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 , 11.04.2022 року о 15 год. 50 хв. у м.Львові на перехресті вул.С.Бандери вул.Героїв УПА, керуючи тролейбусом «Електрон Т19102», номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, рухаючись по другорядній дорозі, при виїзді на головну дорогу не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1., не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі «KIA Cerato», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та здійснила з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, пасажири отримали тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_1 , порушила вимоги п.2.3.б, 16.11 ПДР України.

На дану постанову захисник Бегей І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти стягнення у вигляді штрафу.

На підтримання апеляційних вимог апелянт вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано наклав на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке накладено з порушенням вимог ст.33 КУпАП та судом не враховано того, що ОСОБА_1 повністю визнає вину у скоєному та щиро розкаюється, позитивно характеризується за місцем праці, є одинокою матір`ю та має на утриманні неповнолітню доньку, працює водієм тролейбуса, що є основним джерелом доходів для її сім`ї, а тому позбавлення права керування транспортними засобами поставить її сім`ю у важке матеріальне становище.

Розглянувши матеріали справи №462/2070/22, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, які підтримали апеляційні вимоги, та потерпілого, який категорично заперечив апеляційні вимоги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

На думку апеляційного суду при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд у повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував найсуворіше стягнення, передбачене санкцією ст.124 КУпАП, а саме позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, зокрема апеляційний суд враховує те, що проявивши неуважність до дорожньої обстановки та грубо порушивши ПДР України, ОСОБА_1 вчинила ДТП, внаслідок якої було пошкоджений, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , який разом з іншими двома пасажирами зазнали тілесних ушкоджень. Також, досліджуючи особу правопорушника, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за вчинення ДТП до покарання у вигляд штрафу, проте належних висновків для себе не зробила, знову грубо порушила ПДР України та повторно вчинила ДТП із трьома потерпілими.

При цьому апеляційний суд враховує позицію ОСОБА_1 , яка у суді першої інстанції свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди заперечила та не розкаялась у вчиненому.

Визнання вини та розкаяння у вчиненому, яке ОСОБА_1 висловила під час апеляційного розгляду, апеляційний суд розцінює лише як обраний спосіб захисту для уникнення покарання у виді позбавлення прав керування, та, зважаючи на поведінку ОСОБА_1 під час ДТП та під час розгляду справи у суді першої інстанції, не вважає таке розкаяння щирим.

Наведене свідчить про систематичне ігнорування ОСОБА_1 , як водієм, правил дорожнього руху України, а тому покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців у даному випадку буде законним та обґрунтованим.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Бегея І.М., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 24 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бегея І.М. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.