Єдиний унікальний номер: 379/156/22
Провадження № 3/379/114/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Музиченко Ольги Олегівни, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 09.02.2022 з відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №739775, складеного 07.02.2022 інспектором СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП Лимарем А.С. на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 07.02.2022 близько 17-30 год. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_3 (шуряка) за місцем проживання останнього в АДРЕСА_2 , а саме психологічне насильство: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозою фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_3 ..

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав своєї вини у правопорушенні та пояснив, що ОСОБА_3 є рідним братом його дружини, який мешкає в сусідньому із ним будинку АДРЕСА_2 . Цей будинок в рівних частинах успадкували після смерті тещі її син ОСОБА_3 та дочка - дружина ОСОБА_2 .. 07.02.2022 дружина побачила, що ОСОБА_3 рубає у дворі дерева, висаджені їхніми батьками, і попросила його ( ОСОБА_2 ) сказати братові, щоб той не вирубував її половину дерев. Коли він підійшов до зятя ОСОБА_3 і попросив не вирубувати всі дерева, останній заявив, що це його будинок і двір, почав поводити себе агресивно, схопив сокиру і став кидатись на нього. Також повідомив, що вони з ОСОБА_3 проживають окремо в сусідніх будинках, спільним побутом не пов`язані, кровними родичами не являються.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За визначенням ч.2 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є чоловіком сестри потерпілого ОСОБА_3 , відтак, не входить до списку осіб, визначених у ч.2 ст. 3 Закону. Водночас, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підпадають під визначення ч. 3 ст. 3 Закону «інші родичі», однак, вони проживають окремо в різних будинках за різними адресами, спільним побутом не пов`язані, взаємних прав і обов`язків не мають.

А отже, на ОСОБА_2 не поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відтак, він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, судом встановлено існування між сторонами цивільно-правового спору щодо спадкового майна, що і послугував причиною конфлікту.

З аналізу наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За положенням ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені вище обставини та відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 9, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 266, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО