Справа № 163/2065/21 Провадження №33/802/329/22 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Кривошея А.М. та представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Татарчука М. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та на підставі ст.22 КУпАП його звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення цього правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрито.

Вилучені за протоколом про порушення митних правил № 0369/20500/21 в порядку ст.511 МК України, вживаний двигун до моторного човна «Сузукі» повернуто ОСОБА_1 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 , прямуючи 11 серпня 2021 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля «ДАФ», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Шварцмюллер», номерний знак НОМЕР_2 , де перевозився вантаж металопрофілю, вказав у власній митній декларації 4 вживані колеса та 3 вживані кавомашини, не задекларувавши за встановленою формою вживаний двигун до моторного човна «Сузукі» вартістю 21 317 гривень, що знаходився в ящику для перевезення піддонів у напівпричепі автомобіля і був виявлений під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В апеляційній скарзі в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Татарчук М. просить постанову судді скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти стягнення в межах вказаної статті. Вважає, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП.

В поданому на апеляційну скаргу запереченні захисник вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою. Вказує, що Законом України №2058-ІХ скасовано адміністративну відповідальність громадян за порушення щодо недекларування, які встановлені ст.472 МК України. Просить апеляційну скаргу митниці залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення судді та прийняти нове, захисника, який заперечив апеляційну скаргу та просив постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Нормами ст.486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Приписами ст.489 МК України передбачено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримав.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, місцевий суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Розглядаючи справу, місцевий суд повно з`ясував всі обставини, які надавали підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

Зокрема, місцевим судом враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, щиро розкаявся у вчиненому, про що свідчать визнавальні пояснення під час складення протоколу, позитивно характеризується за місцем працевлаштування, має кредитну заборгованість, обґрунтовано прийшов до висновку, що накладення стягнення у вигляді штрафу і конфіскації товарів, що передбачено санкцією ст.472 МК України як безальтернативне стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно висновку експертів №8093/8094 від 06.04.2022 стан бувшого у вжитку двигуна, який переміщував ОСОБА_1 , не дозволяє використовувати його за технічним призначенням. Станом на 11.08.2021 його вартість становила 21317 гривень (а.с.51-60).

Аналіз доказів і встановлених фактичних обставин справи (мотиви вчиненого правопорушення; асортимент, кількість і вартість незадекларованих товарів та їх несправність, сукупність пом`якшуючих відповідальність обставин та відомостей про особу порушника), відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, свідчать про те, що від дій ОСОБА_1 тяжкі шкідливі для держави наслідки не настали та не могли настати.

Отже, вчинені ОСОБА_1 дії є малозначними, а накладення на нього стягнення не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого.

Апеляційна скарга не містить вмотивованих доводів спростування висновків місцевого суду.

Виходячи з наведеного, вважаю, що місцевий суд підставно звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Татарчука М. - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов