П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Смоляр О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

за ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серіїї ВАБ № 741793 від 03.01.2022 року ОСОБА_1 03.01.2022 року близько 11 год. 00 хв. в с.Мошни по вул.Спасопреображенський, перебував в громадському місці без документів, що посвідчують особу, чим порушив п.п. 1 п.3 постанови КМУ № 1236.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 44-3 КУпАП, не відносяться до категорії справ при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, судом визнано за можливе проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особо) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що до протоколу додаються матеріали справи.

Проте до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції не долучено жодного доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення та вчинив правопорушення, передбаченеч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Наявність в матеріалах справах одного протоколу про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, враховуючи положення ст.62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22,40-1,44-3,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: О. А. Смоляр