Провадження №33/812/44/22 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Сокол Ф. Г.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Лівшенка О. С.

потерпілої ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2021 року, стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу, -

В С Т А Н О В И В :

За постановою судді провадження у справі закрито за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №110875 від 1.11.2021 складеним відносно порушення 17 серпня 2021 року о 17 годині 45 хвилині на 158км автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новозаводськ» водієм ОСОБА_2 пунктів 2.3 «б» та 16.13 ПДР України, коли він керуючи автомобілем ВАЗ-21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу, по якій рухалася потерпіла ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Touota Highlander», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження, суд керувався тим, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, яке кваліфіковане за статтею 124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням 12 січня 2022 року потерпіла ОСОБА_1 через поштове відділення подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2021 року скасувати та визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що в судовому засіданні під час постановлення оскаржуваної ухвали присутня не була, її представник 15 грудня 2021 року, після оголошення постанови, повідомила, що підстав для оскарження постанови не має, але коли вона 29 грудня 2021 року отримала поштою судове рішення, вирішила його оскаржити, як незаконне.

В клопотанні про поновлення строку апелянт інших об`єктивних причин, які перешкодили вчасно подати апеляційну скаргу, не вказує, лише посилається на неправильне повідомлення суті постанови своїм адвокатом та отримання її копії поштою 29 грудня 2021 року, як початок строку на оскарження.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, та заслухавши ОСОБА_1 на підтримку клопотання про поновлення строку, а також вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Так, за матеріалами провадження встановлено, що потерпіла ОСОБА_1 та її представниця Гречана Є. Й. належним чином повідомлялися про усі судові засідання. Представниця потерпілої - адвокатка Гречана Є. Й. брала участь у розгляді справи по суті та була присутня під час проголошена повного тексту постанови судді, про суть якої відразу повідомила потерпілій. Такі обставини апелянтом у змісті скарги не оспорюються.

За таких обставин суддя першої інстанції розглянув справу та ухвалив постанову за відсутності потерпілої ОСОБА_1 , але в присутності її представниці, яка добровільно, на свій розсуд, розпорядилася своїм правом щодо особистої участі у судовому засіданні, направивши свою представницю, в присутності якої судом обґрунтовано розглянута справа по суті та проголошено остаточне рішення.

Постанова про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 ухвалена 15 грудня 2021 року у присутності самої особи, відносно якої було складено протокол, та представниці потерпілої, а апеляційна скарга на судове рішення потерпілою підписана 11 січня 2022 року, але подана поштою 12 січня 2022 року, тобто поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП, враховуючи, зокрема, посилання потерпілої на факт її повідомлення про існування постанови 15 грудня 2021 року.

Крім цього постанова суду, яка ухвалена 15 грудня 2021 року, направлена у той же день до державного реєстру, де оприлюднена 20 грудня 2021 року.

Таким чином, будучі обізнаною про розгляд справи, суть остаточного рішення, яке прийнято суддею, потерпіла тривалий час не подавала скаргу, очікуючи копію постанови, яка буде їй надіслана поштою, та після її отримання, також подала скаргу з порушенням 10-го строку.

Доводи щодо дати отримання копії постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом ухвалення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення зацікавленої особі.

Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, в клопотанні не наведено причин, які об`єктивно перешкодили їй в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає, та застосування цих наслідків пропуску строку звернення до суду не є порушенням самого права на доступ до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити потерпілій ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2021 року, у якій усунута описка за постановою судді того ж суду 16 грудня 2021 року, за якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю складу правопорушення у його діях.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду

О. О. Ямкова