Справа № 339/121/22 156
П О С Т А Н О В А
13 червня 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Скригун В.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дуткевича М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина Україна, непрацюючого,
- за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,
в с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушенн серії ААД № 110145 від 02 травня 2022 року вбачається, що 02 травня 2022 року о 00:03 год. ОСОБА_1 , в порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, по вул. Грушевського в с.Тисів Івано-Франківської області керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія проводився у встановленому порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alkotest Drager 6820. Результат тесту № 3297 становив 1,60 проміле. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що він автомобілем не керував, сидів на місці пасажира. Вказавши, що того вечора він разом із своїм товаришем ОСОБА_2 , який керував автомобілем, їхали у с.Тисів. Проїжджаючи центральною вулицею Грушевського, автомобіль почало «смикати», оскільки були ознаки того, що закінчився бензин. ОСОБА_3 вимушено зупинив автомобіль, в подальшому як виявилося біля будинку односельчанина ОСОБА_4 . Після зупинки вони вийшли з автомобіля і намагалися його завести. В цей час з будинку до них вийшов ОСОБА_5 , не кажучи ні слова, відкрив пасажирську дверку автомобіля та витягнув із замка запалювання ключ і сказав, що вже доїздилися. В подальшому він зателефонував на 102 і повідомив, що в нього забрали ключі від автомобіля. Згодом ОСОБА_6 видзвонив племінника і вони разом почали бити ОСОБА_2 та його, вибивши йому 3 зуби. Після чого вони пішли додому. Оскільки, у нього боліла щока, вирішив випити один стакан горілки (немаючи таблетки).
Через деякий час йому подзвонив працівник поліції та повідомив, що вони вже на тому місці, де він залишив автомобіль, і попросили його прийти. Повернувшись, він побачив працівників поліції біля його автомобіля, який на той час вже був переміщений трохи далі, хто саме його перегнав йому невідомо, бо цього не бачив.
Після цього працівники поліції безпідставно зобов`язали його пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, який показав наявність алкоголю у крові, та склали на нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, він повідомив працівникам поліції, що транспортним засобом він не керував, за кермом був ОСОБА_2 , на пропозицію надати документи, вказав, що залишив їх вдома, посвідчення водія не отримував, автомобіль купив два тижні тому.
Захисник Дуткевич М.В. в судовому засідані з протоколом не погодився та надав заперечення відповідно до якого просив закрити справу відносно ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що поліцейські не надали підтверджуючих фактів його вини. Працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли та не зафіксували керування саме ним автомобілем, від надання пояснень та підпису останній в протоколі відмовився. Після пройденого огляду на факт вживання алкоголю за допомогою приладу Драгер, водію не давали для підпису роздруківки результатів алкотестера. Також, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 , в разі незгоди з результатами Драгера, проїхати у медичний заклад для проведення обстеження на предмет вживання алкоголю, не надали для ознайомлення та підпису акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у Долинську багатопрофільну лікарню, належним чином не було роз`яснені його права у відповідності до ст. 268 КУаАП в момент оформлення адміністративного протоколу.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Безпосередньо дослідивши докази, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не спростовано пояснення ОСОБА_1 і не підтверджено факт керування останнім транспортним засобом в стані сп"яніння, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а зафіксовані на відеозаписах обставини не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Так свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він того вечора їхав з ОСОБА_1 додому. За кермом автомобіля був він, а ОСОБА_9 сидів на місці пасажира. По дорозі почав відказувати бензиновий насос, біля будинку ОСОБА_6 в с.Тисів автомобіль заглох. Вийшовши з автомобіля, він пішов відкривати капот, а ОСОБА_9 залишився в салоні автомобіля на місці пасажира. Згодом прибіг ОСОБА_6 та забрав ключі від машини (витягнувши їх із замка запалювання), вказавши, що вони вже доїздилися і пішов до хати. ОСОБА_9 повідомив, що викличе поліцію, нащо ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_1 та його. Коли приїхали працівники поліції, приїхав ще родич ОСОБА_10 ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_7 вказав, що того вечора до його будинку під`їхав невідомий автомобіль. Коли він з дружиною вийшли на двір, то побачили, що з автомобіля червоного кольору вийшли три особи чоловічої статті, один з яких виявився його сусідом ОСОБА_9 , який сидів за кермом вказаного автомобіля. Згодом ОСОБА_9 почав конфліктувати, під час розмови з ним він відчув від останнього запах алкоголю та зробив щодо цього зауваження. Після цього між ними виникла сутичка, а потім вони побігли сідати в автомобіль, ОСОБА_9 сів за кермо і хотів їхати. Однак він підбіг до автомобіля і почав відчиняти двері. Відчинивши двері, він заліз в салон автомобіля, щоб витягнути ключі. Коли приїхали працівники поліції він пояснив, що автомобіль ніхто не викрадав, ніхто нікого не бив. В подальшому працівник поліції викликав ОСОБА_1 та запропонував йому пройти тест на факт вживання алкоголю за допомогою приладу Драгер, результат був позитивним -1,60%. Працівники встановили по телефону водія - ОСОБА_1 , взяли в них пояснення, згодом приїхав евакуатор забрав машину.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що того вечора почула звуки автомобіля біля її подвір`я, вирішила вийти на вулицю взявши з собою ліхтарик. На вулиці вона побачила автомобіль червоного кольору, який знаходився біля її воріт, за кермом якого сидів житель с.Тисів ОСОБА_9 , який в адресу її чоловіка висловлювався нецензурними словами. Чоловік побачив, що ОСОБА_9 з вигляду в стані сп`яніння та вирішив забрати ключі, щоб той не наробив шкоди. ОСОБА_9 почав кричати, що в нього викрали машину, викликавши працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_9 прийшов з дому, в них взяли пояснення і вони пішли.
З метою встановлення обставин щодо керування автомобілем саме ОСОБА_1 за клопотанням сторони захисту викликалися в якості свідків в судове засідання ОСОБА_12 та працівники поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які складали вищевказані протоколи (а.с.22). Однак, вказані працівники поліції (свідки) повторно не з`явилися в судове засідання, причини своєї неявки не повідомили (а.с. 40-41;51-52).
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Частина 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, Порядку чи ст. 266 КУпАП, вважаються недійсними.
Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_9 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110145 від 02 травня 2022 року, вбачається, що 02 травня 2022 року о 00:03 год. ОСОБА_9 , в порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, по вул. Грушевського в с.Тисів Івано-Франківської області керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія проводився у встановленому порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alkotest Drager 6820. Результат тесту № 3297 становив 1,60 проміле. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу.
Згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що подія мала місце в темну пору доби (00:25 год.), автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 знаходився по середині проїжджої частини дороги, з вимкнутим двигунем, один працівник поліції розмовляв з чоловіком і жінкою, а інший з ОСОБА_1 , який стояв на узбіччі дороги. В подальшому відбувався процес перевірки документів, встановлення особи водія, однак останній при собі їх не мав. Проведення контрольного заміру та продування водія і показник висвітлює 1.60 проміле. Працівник поліції повідомляє водія, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Також, цими відеозаписами підтверджено пояснення та показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 не керував автомобілем, на момент приїзду поліції і автомобіль перебував у неруховому стані. Відсутня на відеозаписах фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, хто був за кермом, взагалі справа про адмінстративне правопорушення не розлядалася відповідно до норм КУпАП.
Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та факт відмови його від проходження медичного огляду.
Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.
Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 та факт відмови його від проходження медичного огляду матеріали справи не містять.
Окрім того, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в акті огляду, направленні на огляд, поліцейський мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Проте, перевіривши наведені докази, доходжу висновку про відсутність в них відомостей про те, що ОСОБА_9 погодився з результатами огляду проведеного на місці та, відповідно, що у разі незгоди йому пропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Так, згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції, п. 6 цього Порядку у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Оскільки ініціатором згоди або незгоди з оглядом, проведеним поліцейським, може бути виключно особа, щодо якої проводився огляд, вирішальне значення при прийнятті рішення щодо наявності або відсутності згоди водія з результатами огляду, проведеного на місці транспортного засобу поліцейським, має акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Водночас, згідно з роздруківкою показника "Драгера" та акту огляду на стан сп"яніння, ОСОБА_9 не засвідчив свою згоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а зміст відеозаписів теж не містить відомостей про те, що поліцейські з`ясовували, чи погодився він з результатами тесту та останній надав ствердну відповідь, відмовившись пройти огляд на стан сп"яніння в найближчому лікувальному закладі.
Ввідеофайли також не містять фіксування відмови ОСОБА_1 від пропозиції поліцейських пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки результат такої відмови працівник поліції виклав у направленні до лікувального закладу та свідчить про те, що відеозапис вівся вибірково.
Також, слід зазначити, що відповідно до статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у справі у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь та те, що ОСОБА_9 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, за відсутності беззаперечних доказів того, що ОСОБА_9 був згідний з результатами такого огляду, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 245, 247, 251, 280, 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в 10 - ти денний термін з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, через Болехівський міський суд Івано-Франківської області, відповідно до ст. 294 КУпАП.

Суддя Болехівського міського суду В. В. Скригун

Строк пред`явлення постанови до виконання "____"__________20_ р.

Постанова набирає чинності "_____"_______________20_ р.