Справа № 752/1632/22
Провадження №: 3/752/2495/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю. Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 25 грудня 2021 року об 11:55, керуючи транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на просп. Ак. Глушкова, 27, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився. Повідомив, що приїхавши додому та припаркувавши автомобіль, до нього підійшли два хлопця, після цього через 10 хвилин приїхали працівники поліції. Поліцейські виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився, оскільки вживав алкоголь після того як припаркував транспортним засіб. Вказав, що працівниками поліції не було здійснено зупинки його транспортного засобу та не надано копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Різник І.А. просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , не наздоганяли та не переслідували його авто, тому підстав вважати що останній саме керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а не вжив алкоголь після того як припаркував авто - немає. Відео щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, про яке йдеться у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, до матеріалів справи не долучено.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

В судовому засіданні досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 007816 від 25.12.2021, відповідно до якого на пропозицію співробітника поліції у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , а також відео з нагрудної камери поліцейського на підтвердження викладених у протоколі обставин.

Так, факт керування транспортним засобом у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні.

За результатами перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу співробітника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки чи у закладі охорони здоров`я відмовився.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем у тверезому стані та вжив алкоголь після того як припаркував автомобіль, спростовуються даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , котрий вказав, що рухаючись по Жулянському мосту, побачив автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по всій дорозі, повідомив про це в поліцію та повідомив поліцейським про рух вказаного автомобіля. Коли поліція була поруч і під`їжджала до вказаного автомобіля, водій припаркував його за адресою: м. Київ, вул. Ак. Глушкова, 27.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з моменту руху по Жулянському мосту до приїзду на місце зупинки працівників поліції весь час перебував у полі зору свідка та не вживав алкоголь безпосередньо після зупинки.

Доводи ОСОБА_1 та захисника про те, що особу не було зупинено працівниками поліції не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського.

Невручення ОСОБА_1 протоколу про адміністратвине правопорушення в даному випадку не перешкодило останньому належним чином реалізувати право на захист. Перед початком розгляду справи по суті суд роз`яснив ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення, яке згідно з протоколом про адміністративне правопорушення йому ставиться в провину, а також права особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності. Крім того, захист ОСОБА_1 в судовому засіданні здійснював адвокат Різник І. А.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю.Ф.Токман