Справа № 303/3151/22
Провадження № 3/303/1559/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295004 від 02.05.2022 року, водій ОСОБА_1 , 02 травня 2022 року о 10 год. 35 хв., в м.Мукачево, вул. Ужгородська, буд. 192, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21101, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керуванням транспортними засобами відповідно до постанови від 08.04.2020 р. ВП № 56447479, винесеної Свалявським районним відділом ДВС, чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що йому не було відомо про винесення відносно нього вказаної постанови ДВС. Дійсно, на виконанні Свалявського відділу ДВС перебувало виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Однак, його колишня дружина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про смерть, дитину він забрав до себе і вона перебуває на повному його утриманні, а тому він і не сплачував в подальшому аліменти на рахунок померлої колишньої дружини.

Після цього, він звернуся до Свалявського відділу ДВС та Державним виконавцем 20.06.2022 року винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, які він просить долучити до матеріалів справи.

Оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просив провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідальність за ч.3 ст. 126 КУпАП настає у разі, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що причиною складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення стало те, що постановою Державного виконавця Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області від 08.04.2022 року, останнього обмежено у праві керування транспортними засобами.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні, останній не знав про наявність вказаної постанови, ним не порушувалися вимоги щодо сплати аліментів, оскільки в зв`язку зі смертю колишньої дружини, на рахунок якої ним сплачувалися аліменти на утримання дитини, він забрав доньку до себе і вона перебуває на повному його утриманні.

Дослідивши всі наявні матеріали справи, суд приймає до уваги до факт, що державним виконавцем Свалявського відділу ДВС винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.06.2022 року. При цьому враховується те, що на момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, його колишня дружина померла, вимоги щодо утримання доньки він виконував і надалі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 вимог закону за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 126, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ