КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, щодо якої закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , представника потерпілого Лукашенка М.П., учасника ДТП - ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушеннязакрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 307073 від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 06 вересня 2021 року о 13 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві по вул. М.Максимовича, при перестроюванні не впевнився в безпечності маневру, не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по тій смузі на яку мав намір перестроїтись, у зв`язку з цим, скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність судового рішення, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року, визнати ОСОБА_1 винним в скоєнні 06 вересня 2021 рокуадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи, на думку апелянта, відсутні будь-які докази або документи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , який відповідно до протоколу поліції № ААБ 307073 законно звинувачений в порушенні вимог п. 10.3 ПДР України, а саме, звинувачений у тому, що, керуючи автомобілем, при перестроюванні в праву смугу не впевнився в безпечності маневру та не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по тій смузі, та скоїв з ним зіткнення.

Судом не враховано, що в своїх поясненнях водій ОСОБА_1 зазначив дійсну причину ДТП - він не побачив другий автомобіль, що фактично є визнанням порушення п. 10.3 ПДР України.

Вказані свідчення підтверджують факт неуважного та небезпечного виконання маневру водієм ОСОБА_1 - перестроювання праворуч в смугу, де рухався інший автомобіль. Свідчення ОСОБА_1 щодо швидкості легко спростовуються схемою ДТП та фотокадрами з місця пригоди, відповідно якої автомобілі зупинились поряд, чого б не могло бути в разі значної різниці в швидкостях.

Окрім того, вказаний протокол водій ОСОБА_1 на місці ДТП підписав без заперечень, що підтверджує об`єктивну оцінку поліцейськими його протиправних дій.

З постанови судді убачається, що в судовому засіданні, в яке не було викликано ні водія ОСОБА_2 ні його, як власника пошкодженого автомобіля, водій ОСОБА_1 пояснив, що начебто причиною ДТП було те, що другий водій ОСОБА_4 проігнорував сигнал правого повороту і стоп-лінію та здійснив обгон автомобіля ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Проте, як вказує апелянт, навіть якщо припустити, що сигнал повороту був включений, то відповідно ПДР даний сигнал не надає переваги в русі і відповідно п. 10.3 ПДР України водій все одно має обов`язок пропустити автомобілі навіть після того, як включив сигнал про свій намір.

Окрім того, висновок судді про те, що з схеми вбачається, що суду не надано достатніх доказів щодо адміністративного правопорушення є безпідставним та не відповідає матеріалам справи, адже відповідно до схеми саме автомобіль ОСОБА_1 стоїть під кутом до осьової лінії смуг руху, що підтверджує саме виконання маневру (правого повороту) перед зіткненням.

Також апелянт вважає, що в постанові судді не вказано, які саме докази він вважає такими, які спростовують вину ОСОБА_1 , не вказано, які обставини, на думку судді, є недоведеними, не вказано навіть які саме недоліки в оформленні матеріалів адміністративної справи судом виявлено, або які обставини викликають сумніви в законності складеного протоколу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого Лукашенка М.П. та учасника ДТП - ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу; пояснення особи, щодо якої закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді належить залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суддя районного суду послався у постанові на відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, і такий висновок відповідає фактичним обставинам справи.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 долучені копія протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 про порушення вимог п. 8.5.1 ПДР України за ст. 124 КУпАП, письмові пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схема місця ДТП із зазначенням пошкоджень, виявлених на транспортних засобах.

У своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_1 зазначив, що після проїзду стоп-лінії на зелений сигнал світлофору він почав знижувати швидкість тому, що водій автомобіля, який рухався перед ним, показав поворот наліво. Увімкнувши правий поворот, їдучи на невеликій швидкості, подивився у праве дзеркало та побачив жовтий автомобіль, який був на великій відстані. Пересвідчившись у цьому, почав маневр і потрапив у ДТП. Червоний Фолькваген Поло їхав за ним і в момент, коли він хотів перестроїтися, проігнорував його знак повороту і стоп-лінії, яку пересік задля обгону, отримав удар збоку.

При цьому ОСОБА_1 наголосив, що автомобіль Фолькваген Поло рухався на великій швидкості, саме тому він його не побачив.

Отже, згідно з поясненнями водія ОСОБА_1 причиною зіткнення автомобіля під його керуванням та автомобіля під керуванням ОСОБА_2 стало те, що останній, рухаючись за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 у тій же смузі руху, почав перелаштовуватися у праву смугу руху, проігнорувавши сигнал, поданий ОСОБА_1 , про зміну напрямку руху та при цьому рухався з порушеннями дорожньої розмітки та перевищенням швидкості.

Згідно з письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 він, переконавшись, що автомобіль попереду нього не повертає направо, почав перестроюватись в праву смугу, перетнувши суцільну лінію розмітки та вже їхав у правій смузі, як Фольксваген джетта н.з. НОМЕР_1 почав повертати, внаслідок чого пошкодив його авто.

Таким чином, у своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_2 підтвердив пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він рухався позаду автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перестроювання у праву смугу руху, перетнувши суцільну стоп-лінію дорожньої розмітки.

Водночас, пояснення водія ОСОБА_2 про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював перестроювання у праву смугу руху вже тоді, коли по ній рухався автомобіль під його керуванням, наявними у справі доказами не підтверджуються.

Натомість, пояснення водія ОСОБА_1 про обставини ДТП узгоджуються з даними схеми ДТП та не спростовуються жодним наявним у справі доказом, у тому числі і фотографіями автомобілів, доданими до апеляційної скарги.

Отже, наявними у справі доказами не доведено, що в момент перестроювання автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у праву смугу руху у цій же смузі рухався автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чи вказані автомобілі здійснювали одночасне перестроювання, відтак звинувачення ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 10.3 ПДР України є безпідставним.

Посилання в апеляції потерпілого на те, що дійсною причиною ДТП згідно з поясненнями водія ОСОБА_1 було те, що він не побачив другий автомобіль, що фактично є визнанням порушення п. 10.3 ПДР України, є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 таких пояснень не давав.

Так, у своїх поясненнях водій ОСОБА_1 вказував на те, що у правій смузі руху, на яку мав намір перестроїтись, він бачив жовтий автомобіль, який був на великій відстані, саме тому і почав маневр.

А щодо червоного автомобіля Фолькваген Поло, який їхав за ним, то ОСОБА_1 пояснив, що не побачив цього автомобіля саме тому, що автомобіль рухався на великій швидкості.

При цьому, твердження апелянта про те, що свідчення ОСОБА_1 щодо швидкості спростовуються даними схеми ДТП та фотографіями з місця пригоди, відповідно якої автомобілі зупинились поряд, чого б не могло бути в разі значної різниці в швидкостях, є припущенням апелянта, яке не підтверджується матеріалами справи.

Щодо обов`язку водія, передбаченого п. 10.3 ПДР України, пропустити автомобілі, які рухаються справа, навіть після того, як був ввімкнений відповідний сигнал про зміну напрямку руху, то за змістом вказаного пункту такий обов`язок виникає за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, а в даному випадку відсутні докази того, що автомобілі під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували перестроювання у праву смугу руху одночасно (в усякому разі обидва водії цю обставину заперечують).

Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 на місці ДТП без заперечень підписав протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджує об`єктивну оцінку поліцейськими його протиправних дій є неспроможними, оскільки винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення визначається не підписом цієї особи у протоколі про адміністративне правопорушення, а встановлюється суддею районного суду після всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, на підставі доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, та оцінених суддею згідно з вимогами ст. 252 КУпАП.

Постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, відтак доводи апеляції щодо невмотивованості постанови є безпідставними.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування вказаної постанови та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа №752/23292/21

Провадження №33/824/1003/2022

Суддя у І інстанції Мазур Ю.Ю.

Доповідач Ковальська В.В.