ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3216/22Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 33/817/254/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) гривень у дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 11 січня 2022 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виключив перемикач автомату в електричному щитку, чим своїми діями відключив опалення та електропостачання у розетках на третьому поверсі будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2022 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що загроза спричинення шкоди здоров`ю потерпілої через низьку температуру в приміщенні виникла через дії самої потерпілої, так як остання в судовому засіданні пояснила, що 11 січня 2022 року вона сама зранку виключила опалення, після чого пішла на роботу. Звертає увагу суду на те, що потерпіла не питала у ОСОБА_1 причин відсутності електропостачання, а зразу викликала поліцію. Апелянт зазначає, що жодних перешкод для доступу до щитка електропостачання не чинив, доступ до нього був вільним, що підтверджується поясненнями потерпілої, а також допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 . Стверджує, що ОСОБА_2 не зареєстрована мешканцем житлового будинку АДРЕСА_1 , не має жодних прав на користування вказаним житловим приміщенням, безперешкодно заходить у будинок, використовує його окремі приміщення та на зауваження з приводу її неналежної поведінки відразу викликає поліцію.

Заслухавши доводи апелянта і його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, думку потерпілої, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги і просила залишити постанову місцевого суду без змін, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд не дотримався вказаних вимог закону, не встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , 11 січня 2022 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство (психологічного) економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виключив перемикач автомату в електричному щитку, чим своїми діями відключив опалення та електропостачання у розетках на третьому поверсі будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Проте, в ході апеляційного розгляду встановлено, що висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Так, диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Також, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає наявність обов`язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання (або можливості настання) шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.1) стверджується про вчинення ним лише економічного насильства, яке могло завдати шкоду здоров`ю потерпілої.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Для визнання факту домашнього насильства необхідна наявність ознак: умисність в намірах досягнення бажаного результату, спричинення шкоду, порушення прав і свобод людини значна перевага сил того, хто чинить насильство.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що викладені в протоколі фактичні обставини та додані до нього матеріали не містять ознак того, що ОСОБА_1 вчиняв наведені дії або переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпіла має передбачене законом право, а також матеріали справи не містять доказів того, що описаними у протоколі діями ОСОБА_1 могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

Так, з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час судового і апеляційного розгляду встановлено, що вони є колишнім подружжям і спільно проживають в житловому будинку, який є їх спільною власністю. При цьому, третім поверхом цього будинку потерпіла ОСОБА_2 користується одноосібно, а кілька інших приміщень перебувають у спільному користуванні.

Також, встановлено, що 11 січня 2022 року ОСОБА_1 вимкнув запобіжних в електричному щитку, внаслідок чого було припинено обігрів та електропостачання третього поверху будинку.

ОСОБА_1 пояснив, що вчинив ці дії з метою економії коштів на оплату комунальних послуг, яку він здійснює самостійно, а в подальшому мав намір його увімкнути. Жодних перешкод у доступі до відновлення електропостачання третього поверху він не створював. Також, він пояснив, що на тих поверхах будинку де він має доступ до вузлів системи опалення того дня він їх також вимкнув, а третій поверх замкнений і через це він вирішив вимкнути електропостачання на тому поверсі. Вимкнення опалення на денний період доби як він, так і потерпіла раніше практикували неодноразово з метою економії, так як будинок добре утеплений.

Наведена ОСОБА_1 версія подій і пояснення його мотивів вказують на відсутність підстав для кваліфікації його дій за ознаками вчинення домашнього насильства.

Також, в матеріалах справи відсутні і в ході апеляційного розгляду не встановлені об`єктивні і достатні докази на спростування таких пояснень ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд приходить до висновку, що його вина не доведена за стандартом "поза розумним сумнівом", який передбачає, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні. Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

З пояснень потерпілої ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляд вбачається, що вона не заперечує того, що опалення в їх спільному будинку періодично вимикалось з метою економії. Однак, на її думку 11 січня 2022 року температура навколишнього середовища була занадто низькою, а тому вимикати опалення і електропостачання не було потреби. Коли вона о 19 год. того дня виявила відсутність електропостачання на третьому поверсі то не з`ясовувала у ОСОБА_1 причину цього, оскільки не спілкується з ним уже тривалий час і не знала чи він є вдома. Тому вона запросила спеціаліста-електрика, з яким виявила вимкнутий перемикач. Також, потерпіла підтвердила, що ОСОБА_1 не створював їй перешкод у доступі до електричного щитка з перемикачем.

З урахуванням зазначеного є підстави вважати, що вказані у протоколі дії ОСОБА_1 не були вчинені з метою здійснення економічного насильства щодо ОСОБА_2 .

Крім того, з пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду встановлено, що будинок, в якому вони проживають є незавершеним будівництвом і між ними не було досягнуто домовленості щодо усіх питань порядку користування спільним майном подружжя, при розірванні шлюбу питання щодо поділу спільного майна судом не вирішувалось.

Зі змісту наведених пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично вбачається наявність спору, пов`язаного з утриманням і порядком користування їх спільним нерухомим майном і його житловою площею, тобто цивільно - правові відношення.

На думку суду, матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які би вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті. Наявна заява ОСОБА_2 не перевірена працівниками поліції належним чином, а тому не може бути єдиним і беззаперечним доказом для визнання ОСОБА_1 винуватим за ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би поза розумним сумнівом давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є не обґрунтованою і не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2022 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя