Справа № 135/274/22
Провадження № 3/135/149/22
ПОСТАНОВА

іменем України

09.06.2022 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

- за ч.1 ст.191 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2022 близько 04 год. 45 хв. біля м. Ладижин на «Процишиному Яру» ОСОБА_1 порушив правила носіння належної йому мисливської гладко ствольної зброї «ТОЗ -34» К-12 № НОМЕР_1 зареєстрованої за дозволом №164 від 24.04.2016, а саме: переносив зазначену зброю не маючи при собі відповідного дозволу, чим порушив вимоги Наказу МВС №622 пункт 12.13.

ОСОБА_1 в судове засідання 09.06.2022 не з?явився. Подав заяву, згідно якої просив перенести розгляд справи на іншу дату через лікування, або розглянути справу без нього, оскільки він вже повністю виклав свою позицію на попередніх засіданнях.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 був присутнім в минулих судових засіданнях, в яких дав пояснення по справі та в яких брав участь при дослідженні доказів по справі, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до відповідальності.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні 13.05.2022 вину не визнав. Повідомив, що 23.03.2022 мисливська рушниця була ним використана під час виявлення диверсантів біля його пасіки, яка знаходиться поряд з пороховими складами Ладижинського кар`єроуправління. Відповідна кримінальна справа була порушення окружною прокуратурою Гайсинського району. За цей час, не було звернення вiд iншої сторони (цивiльних осiб) що він порушив їхні права, адже на їх постріли в його бік він відкрив вогонь в їхню сторону. Якщо б це були звичайні громадяни, наприклад мисливці, вони подали б на нього заяву в поліцію, так як він спочатку вчинив постріли в повітря, чим міг начебто спричинити їхню стрілянину в їх бік, але такої заяви немає. Тому версія, що це були диверсанти скоріше підтверджується. Зараз іде слідство. Він мав право застосувати власну мисливську зброю відповідно до Закону України «Про забезпечення участі цивiльних осiб у захисті України». ОСОБА_2 була постійно з ним, i так як до прибуття поліції існувала загроза, що постріли вiд диверсантів продовжаться, він тримав свою зброю напоготові в робочому стані.

Вказав, що події на місці розгортались таким чином. Він зранку пішов на риболовлю. Почув, що в долині щось шумить. Побачив, що десь за 120 м від нього під вербою горить світлова шашка, подумав, що це був сигнал. Він побіг на пасіку, взяв рушницю і патронтаж. Крикнув до особи щоб стояла, бо буде стріляти. Але на його заклик не відреагували, тому він двічі вистрілив в повітря. Особа швидко втекла в кущі до річки. Коли він дійшов до річки, то на гумовому човні особи перепливали на інший берег річки, де їх ще хтось чекав. З іншого берега по ньому вистрелили двічі, один раз в нього влучили в патронтаж, він заховався за пень.

Щодо документу на право носіння та зберігання зброї, то такий документ в цей момент знаходився в дозвільній системі у зв`язку із продовженням строку. Біля нього із собою не було дозволу на зброю. Тому, просив суд закрити справу через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 , його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, що містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №770446 від 29.03.2022; копія протоколу вилучення вогнепальної зброї від 23.03.2022; рапорт інспектора СРПП ВП №3 Гайсинського РУП у Вінницькій області від 23.03.2022; копією дозволу №164 виданого 24.04.2016; письмові пояснення ОСОБА_1 , а також частково і його пояснення в судовому засіданні.

В судовому засіданні інспектор поліції Брудницький Я.В. вказав, що перебував на чергуванні, надійшло повідомлення про постріли біля колишніх порохових складів. Патрулю прибув на місце, де зустріли ОСОБА_1 , який повідомив, що невідомі особи перепливли річку на резиновому човні і намагались розвести багаття, а ОСОБА_3 здійснив постріли з рушниці вгору, щоб вияснити що вони роблять. А ті особи почали втікати і стріляли в його бік. Біля ОСОБА_1 була рушниця, на запитання чи є дозвіл на її носіння, він відповів, що при ньому немає, де дозвіл, чітко не повідомив. Рушницю вилучили і поїхали в поліцію для відібрання пояснень.

Вказані докази суд бере до уваги, оскільки вони не суперечать один одному, є належними та взаємодоповнюваними, тому не викликають сумнівів у своїй достовірності та об?єктивності.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи і зазначеними доказами.

Доводи ОСОБА_1 щодо неналежного оформлення матеріалів даної справи суд визнає такими, що не спростовують доведеність вчинення правопорушення.

Так, ОСОБА_1 не заперечує, що біля річки він зберігав при собі гладко ствольну зброю, однак не мав при собі дозволу на її носіння.

Відповідно до п. 12.13. Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 передбачено, що під час перенесення або перевезення вогнепальна, пневматична зброя має бути у розрядженому стані та знаходитися у спеціальному чохлі, кейсі, футлярі тощо. Під час перенесення або перевезення зброї та боєприпасів до неї, основних частин зброї, пристроїв та патронів до них власник зобов`язаний мати при собі дозвіл органу поліції на право зберігання та носіння такої зброї, основних частин зброї та пристроїв.

Таким чином судом достеменно встановлено, що принісши свою зброю до річки ОСОБА_1 не мав при собі дозволу органу поліції на право зберігання та носіння такої зброї. Ця обставина підтверджена як матеріалами справи, так і поясненнями ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вказує, що діяв невідкладно для перешкоджання чи затримання ймовірним диверсантам.

Фактично судом встановлено, що ОСОБА_1 вважає, що діяв в стані крайньої необхідності.

Разом з тим, суду не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що події про які описує ОСОБА_1 були ним вчинені в стані крайньої необхідності для усунення небезпеки, що загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, і що таку небезпеку за даних обставин не можна було усунути іншими засобами.

З повідомлення ОСОБА_1 від 26.03.2022 вбачається, що він звернувся до керівника Гайсинської окружної прокуратури Гирби В.М. з даним повідомленням про скоєння невідомими особами злочину за ст.113 КК України та замаху на злочин ст.15 ст. 115 КК України згідно п.9 ч.2 ст.115 КК України.

З відповіді Гайсинської окружної прокуратури та витягу з ЄРДР видно, що СВ Управління СБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування за ч. 1 ст. 113 КК України.

З повідомлення наданого Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області від 26.05.2022 вбачається, що на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000014 від 28.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.113 КК України. Під час досудового розслідування факти викладені в повідомленні ОСОБА_1 , на даний час жодним чином не підтверджені, слідством планується закриття даного кримінального провадження за встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Окрім надання відомостей про звернення в прокуратуру із заявою про вчинення злочину, та проведення досудового слідства, жодних доказів на підтвердження захисної версії ОСОБА_1 про те, що він діяв в стані крайньої необхідності, суду не надано.

Враховуючи положення ст. 214 КПК України, згідно з якою після отримання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, мають бути внесені відомості в ЄРДР та розпочате розслідування, саме по собі проведення досудового розслідування СВ Управління СБУ у Вінницькій області, не може свідчити про те, що на місці події ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності. Оскільки суду не надано жодних доказів, що існували обставини, що могли б бути підставою для дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

За таких обставин, припущення ОСОБА_1 про необхідність вчинення дій для затримання диверсантів, не може бути підставою для виключення його адміністративної відповідальності.

Отже суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.13 Наказу МВС №622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191КУпАП порушення правил носіння мисливської зброї.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.191 КУпАП - судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу порушника, з метою запобігання вчиненню нових порушень та виховання особи, порушник заслуговує на адміністративне стягнення у розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.191 КУпАП.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.191 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн на користь держави, без вилучення зброї і бойових припасів.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя