ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/913/21Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 33/817/26/22 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю: особи, що притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасового не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (ста двадцяти) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 424 грн. в дохід держави.

Згідно даної постанови, 20 серпня 2021 року виявлено, що гр. ОСОБА_1 з січня 2020 року по 02 серпня 2021 року не сплачував аліментів на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме 45967,56 грн з дня пред`явлення виконавчого листа № 604/473/18 від 10 липня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що з моменту розірвання шлюбу він постійно сплачує аліменти на картковий рахунок колишньої дружини ОСОБА_4 .

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП розглянута без його участі.

Про вказану постанову йому стало відомо тільки після одержання її копії 05.12.2021 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Всупереч зазначеним вище вимогам закону, суд належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не надав їм належної оцінки в сукупності з іншими доказами, тому дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Частиною 1 ст.183-1 КУпАП встановлена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Із об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зазначені вимоги закону судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді суспільно корисних робіт не були дотримані у повній мірі.

Судом не було встановлено, який саме розмір заборгованості виник у платника аліментів та за який саме період.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не сплачував аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з січня 2020 року по 02 серпня 2021 року. Правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду 45967, 56 грн..

У відповідності до положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Натомість, визнаючи доведеними обставини, викладені у вказаному протоколі, суд додатково встановив, що внаслідок того, що ОСОБА_1 не сплачував аліментів на утримання дітей, виникла заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме 45967, 56 грн. з дня пред`явлення виконавчого листа №604/473/18 від 10 липня 2018 року.

Такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки у ній відсутні дані про те, що саме у період починаючи з січня 2020 року по 02 серпня 2021 року не сплачував аліменти, тобто у період, який інкримінувався ОСОБА_1 згідно протоколу, і що саме у цей період виникла заборгованість у розмірі 45967, 56 грн..

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , заперечуючи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, повідомив, що він у інкримінований йому у протоколі період постійно сплачував аліменти на картковий рахунок колишньої дружини ОСОБА_4 та на підтвердження своїх доводів надав квитанції. Про існування у нього боргу по сплаті аліментів виконавча служба його не повідомляла, а квитанції про сплату аліментів він періодично з власної ініціативи надавав державному виконавцю.

Як зазначила в судовому засіданні державний виконавець, відкрито виконавче провадження по стягненню аліментів з ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей. Рішенням суду визначено стягувати з боржника по 2000 грн. аліментів на користь ОСОБА_4 щомісячно. Однак, у відповідності до вимог ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим нею здійснювався перерахунок розміру аліментів у відповідні періоди. Про вказані перерахунки суми аліментів ОСОБА_1 не повідомляли, оскільки із ним не було зв`язку. Сума боргу 45967, 56 грн. є помилковою, яка виникла внаслідок обрахунку, оскільки ОСОБА_1 своєчасно не надавав в виконавчу службу квитанції про сплату аліментів. На даний час існує борг по аліментам, який виник у період з 2018 року.

Так, згідно резолютивної частини рішення Підволочиського районного суду від 01 червня 2018 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на двох дітей щомісячно, починаючи стягувати з 05 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду вирішено питання судового збору, допуску рішення до негайного виконання, а також роз`яснено строки та порядок апеляційного оскарження.

На підставі вказаного рішення суду, 01 червня 2018 року було видано виконавчий лист №1 та 10.07.2018 року державним виконавцем Підволочиського рай2онного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області відкрито виконавче провадження, що вбачається з постанови серії ВП №56745980 від 10.07.2018 року.

Відповідно до наданих банківських квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2020-2021 року, тобто у зазначений в протоколі про адмінправопорушення період, сплачував аліменти на утримання дітей шляхом перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_4 , зокрема: 30.01.2020 року на суму 2010 грн.; 28.02.2020 року на суму 2010 грн.; 27.04.2020 року на суму 4020 грн.; 29.05.2020 року на суму 2010 грн.; 30.06.2020 року на суму 2010 грн.; 27.07.2020 року на суму 2009 грн.; 27.08.2020 року на суму 2010 грн.; 29.09.2020 року на суму 2010 грн.; 22.10.2020 року на суму 2010 грн.; 27.11.2020 року на суму 2010 грн.; 03.02.2021 року на суму 4019 грн.; 05.05.2021 року на суму 4020 грн.; 30.08.2021 року на суму 4020 грн.(а.с.37-43).

Таким чином, не знайшли свого підтвердження обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та висновки суду першої інстанції, про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме 45967, 56 грн. у період, починаючи з січня 2020 року по 02 серпня 2021 року, оскільки такі дані спростовуються вищевказаними доказами.

При цьому, наявні у справі надані розрахунки заборгованості зі сплати аліментів не підтверджують несплату ОСОБА_1 аліментів у період, починаючи з січня 2020 року по 02 серпня 2021 року, про що зазначено у протоколі, та наявність у зв`язку із цим боргу в сумі 45967,56 грн..

Вказані обставини залишилася поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку із чим було постановлено необґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя