Справа № 168/529/21 Провадження № 33/802/308/22 Головуючий у 1 інстанції: Хаврона О. Й.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Хомича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Хомича Ю.В. на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 05 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 17.07.2021 о 13 год 15 хв на вул. Стуса, в смт. Стара Вижівка він, керуючи транспортним засобом, марки «VOLSWAGEN JETTA» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, та від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Хомич Ю.В. оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на розбіжність в часі вчинення правопорушення, зазначеній в протоколі про адміністративне правопорушення, та на відеофіксації працівників поліції. Стверджує, що постановою Старовижівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 уже притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тому повторно позбавляти його права керування транспортними засобами немає підстав. З огляду на наведене, просить судове рішення скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Хомича Ю.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються зібраними у справі та дослідженими у ході судового розгляду доказами, які в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що місцевий суд не врахував розбіжність в часі вчинення правопорушення, зазначеній в протоколі про адміністративне правопорушення, та на відеофіксації працівників поліції, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції.

Вказані доводи сторони захисту були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим судом було допитано працівника поліції, який приймав участь в оформленні матеріалів щодо ОСОБА_1 ..

Зокрема, в оскаржуваній постанові суддя вказала: «Щодо посилань на розбіжність в часі вчинення порушення, зазначеної на відео з камери поліцейського та в протоколі, то в ході допиту свідок - поліцейський ОСОБА_2 пояснив вказані розбіжності технічними збоєм приладу.

Водночас, незважаючи на те, що час (година) вчинення правопорушення в протоколі не відповідає часу вчинення правопорушення, що зафіксований на відео, факт вчинення правопорушення і обставин його вчинення, зафіксованого саме цим протоколом, як повідомив ОСОБА_1 , він не оспорює.» (а.с.58, зворот, абз.6-7).

Отже, вказаними доказами спростовано вищенаведені доводи апеляційної скарги, а тому вони не можуть слугувати беззаперечними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив, що «згідний» (а.с.3), таким чином останній під час оформлення протоколу щодо нього визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому наведені твердження апелянта суд апеляційної інстанції вважає голослівними і такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та дослідженими доказами.

У поданій апеляційній скарзі захисник також вказує, що постановою Старовижівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 уже притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тому повторно позбавляти його права керування транспортними засобами немає підстав.

Проте апеляційним судом встановлено, що 17.07.2021 щодо ОСОБА_1 були складені два протоколи: серії ДПР18 № 228704 про те, що 17.07.2021 о 13.15 год. він керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (ч.1 ст.130 КУпАП), і серії ДПР18 № 228690 про те, що 17.07.2021 о 13.50 год. він керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (ч.1 ст.130 КУпАП).

Предметом розгляду постанови Старовижівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2021 року був протокол від 17.07.2021 серії ДПР18 № 228690 про те, що 17.07.2021 о 13.50 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (ч.1 ст.130 КУпАП) (а.с.18).

Натомість, у даній справі розглядається протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2021 серії ДПР18 № 228704 (а.с.3).

Таким чином, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за двома різними протоколами про адміністративні правопорушення, що виключає в даному випадку його повторне притягнення до адміністративної відповідальності за одне і теж саме правопорушення.

Отже, на момент складання протоколу від 17.07.2021 серії ДПР18 № 228704 ОСОБА_1 є таким, що вперше вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а, відтак, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про безпідставне накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими, так як суперечать приписам ч.3 ст.30 КУпАП.

Згідно вказаної норми законодавства, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи убачається, що постановою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2021 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.18-20).

Вимогами ч.9 ст.294 КУпАП визначено, що у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, з урахуванням положень ч.9 ст.294 КУпАП апеляційним судом не може бути посилено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами шляхом застосування приписів ч.3 ст.30 КУпАП щодо ОСОБА_1 ..

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, врахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Хомича Ю.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 05 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов