ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м Запоріжжя, громадянки України, працюючої експертом-оцінщиком ФОП «Петренко ломбард «Кредитний двір», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 033338, гр. ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обовязки щодо навчання своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який протягом 2020-2021 років жодного разу не з`явився на заняттях Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 ЗМР, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценка, 3А. Таким чином, ОСОБА_1 порушила ст. 53 Конституції України.

Вказані дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання 31.01.2022 року ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення СМС повідомлення про дату час та місце судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення на номер телефону вказаний у протоколі. Згідно довідки про доставку СМС, судова повістка про виклик до суду по справі № 335/11877/21 на 31.01.2022 року доставлена ОСОБА_1 24.12.2021 року о 08 год. 45 хв. Доказів поважності причин неявки до суду ОСОБА_1 не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Приймаючи до уваги, що законом передбачені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, 15 днів (ст. 277 КУпАП), суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В ході дослідження наданих до суду матеріалів справи суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають об`єктивній дійсності, не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та зібраними доказами, суперечать вимогам діючого матеріального права, оскільки не описують адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП, згідно диспозиції даної норми, настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому, ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не може вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Таким чином, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких актів, батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст. 184 КУпАП.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення окрім іншого зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Із вказаними положеннями кореспондуються (та конкретизують їх) вимоги пункту 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, яким передбачено, що у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладається суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

З огляду на викладене, з урахуванням системного аналізу національного законодавства, можна прийти до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , норма матеріального права, застосування якої вимагають положення ч. 1 ст. 184 та ст. 256 КУпАП застосована не була, оскільки не було конкретизовано:

- по-перше: у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї малолітньої дитини;

- по-друге: яких саме обов`язки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не виконала та яким саме актом національного законодавства (підпунктом, пунктом, абзацом, частиною, статтею закону чи підзаконного акту) такі обовязки їй приписано.

Наведене прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обовязків; яким нормативно-правовим актом (актами) такі обов`язки передбачено. Наведене дає підстави стверджувати, що поліцейськими не було сформульоване належне фактичне обвинувачення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, чим було грубо порушене її право на захист.

З наявного в матеріалах СД-диску та дослідженого його змісту, не вбачається будь-яких фактичних даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріалами справи не доведена наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП провадження у цій справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 184 ч. 1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров