ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААБ № 330185, 08.11.2021 року о 17 год. 30 хв., в м. Запоріжжі, перехрестя вул. 12 Квітня та вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхала на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїла зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмовані відсутні.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 8.7. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та здійснила правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Справа призначалася до судового розгляду на 22.11.2021 року, 23.12.2021 року та на 31.01.2022 року.

У судове засідання 22.11.2021 року ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином співробітниками поліції, про що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься її особистий підпис. Причину неявки не повідомила. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала.

У судове засідання 23.12.2021 року ОСОБА_1 повторно, не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку шляхом направлення судової повістки за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 .

Однак, 23.12.2021 року судовий розгляд не відбувся. У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду 23.12.2021 року судове засідання було відкладено на 31.01.2022 року, ОСОБА_1 направлено повістку про виклик у судове засідання засобами поштового зв`язку, та здійснено виклик через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

12.01.2022 року на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_1 , із зазначенням «Укрпошти»: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

За таких обставин, враховуючи встановлені ст. 277 КУпАП строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, загальні вимоги законодавства України щодо забезпечення розумності строків розгляду справи, а також сплив строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вважає за можливе вирішити питання у справі за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Розглядаючи матеріали справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 , яка порушила вимоги пункту 8.7. ПДР України і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 330185 від 08.11.2021 року, який складений уповноваженою на те особою працівником поліції Сухоруковою С.І., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою;

- схемою місця ДТП, де зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування;

- письмовими поясненнями учасників пригоди;

- фотокартками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4., 1.5. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1. ПДР).

Відповідно до п. 8.7. Правил дорожнього руху, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п.8.7.3 «е» ПДР водій ОСОБА_1 не виконала, а саме: керуючи транспортним засобом «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхала на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора, та внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення нею порушення вимог пункту 8.7. ПДР України, так як допущене нею порушення вимог ПДР перебуває у прямому причино - наслідковому зв`язку з настанням наслідків у виді дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Оскільки адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, то в діях ОСОБА_1 є склад даного адміністративного правопорушення, а саме: порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За вчинений проступок на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах ст. 124 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність порушниці ОСОБА_1 , не встановлено.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , остання зазначає, що рухаючись тз на своєму вона проїхала на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем.

Згідно зі статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАп, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Зважаючи на обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, грубе порушення нею ПДР України (проїзд на червоний сигнал світлофора), що свідчить про відсутність в ОСОБА_1 елементарних знань Правил дорожнього руху України, нехтування такими, приходжу до переконання про наявність в поведінці ОСОБА_1 грубої необережності, яка мала місце коли особа не передбачала та не бажала тих наслідків, які фактично настали, хоча, виходячи із конкретних обставин, об`єктивно могла і зобов`язана була їх передбачити, а тому порушницю, яка створює загрозу для оточуючого суспільства, в тому числі учасників дорожнього руху серед яких знаходяться діти та люди похилого віку, слід позбавити права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Вказане покарання сприятиме виправленню ОСОБА_1 в частині суворого дотримання в подальшому Правил дорожнього руху України. Застосування більш м`якого стягнення до ОСОБА_1 на думку суду не досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 30, 33, 124, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п. 1 ст. 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Про виконання постанови, повідомити Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров