Справа №588/58/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.
Номер провадження 33/816/149/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/58/22 за апеляційною скаргою захисника НОВІКОВА С. П. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат НОВІКОВ С. П. просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді, оскільки порушено право на захист ОСОБА_2 , йому не роз`яснені наслідків від відмови від обстеження в медичному закладі в присутності поліції. Суддею не взято до уваги висновок лікаря, який доводить відсутність у ОСОБА_2 стану сп`яніння.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і його піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто на користь держави 496, 20 грн судового збору.

Згідно постанови, 08.12.2021 о 04:10 по вул. Гаївська, 7, у м. Тростянець Охтирського району Сумської області, ОСОБА_2 керував т/з Chery QQ, н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду відповідно вимог ст. 268, 277-2 КУпАП, ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився і клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а його захисник Новіков С. П. подав письмову заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд справи у відсутності сторін, що не суперечить вимогам КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду, рівень якого має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Враховуючи, що захисник ОСОБА_3 знаходився в стані тимчасової непрацездатності, апеляційна скарга подана ним 07.02.2022, то строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, оскільки цей строк пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 061373 28.12.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно якого огляд на стан сп`яніння не проводився, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду (а. с. 4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких у їх присутності водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з із застосуванням приладу газоаналізатор алкотест «Drager», на що останній відмовився. Також відмовився прослідувати до найближчого медичного закладу (а. с. 5, 6);

- відеозаписом подій, згідно якого ОСОБА_2 керував т/з та у присутності свідків на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» та в медичному закладі (наявність у особи ознак сп`яніння також висловлена поліцейськими та зафіксована на відео).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) - відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР - 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення правопорушника, свідки відмови тощо.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції права на захист є необґрунтованими, так як правом користуватися юридичною допомогою адвоката наділені особи, які притягуються до адміністративної відповідальності при розгляді справи (ст. 268 КУпАП). Тобто таке право виникає у особи лише після початку провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеної на підставі певного юридичного факту, а в інакшому випадку порушення неможливе із об`єктивних причин через відсутність самої події правопорушення. Під час проведення огляду водія на стан сп`яніння розгляд справи не відбувається, як і не вирішується питання винуватості особи, виконується тільки встановлена законодавством процедура. Також з відеозапису убачається, що поліцейські не чинили останньому будь-яких перешкод у реалізації права скористатися послугами захисника у разі такої необхідності.

Твердження апеляційної скарги про те, що відсутня інформація щодо роз`яснення співробітниками поліції наслідків від відмови від обстеження в медичному закладі в присутності поліції не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Не містить справа також будь-якої інформації про бажання ОСОБА_2 пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Твердження сторони захисту з приводу не роз?яснення співробітниками поліції водію наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки в державі діє презумпція знання законодавства. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ч. 2 ст. 68 Конституції України).

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.12.2021 складеним лікарем КНП «Тростянецька міська лікарня» ОСОБА_6 , оскільки відповідно положень ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я: 1) не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; 2) огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. При огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Огляд, який ОСОБА_2 пройшов самостійно у відсутності поліцейського, не відповідає наведеним вище вимогам закону, тому не може бути узятий до уваги (недопустимий доказ).

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_2 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, як і того, що він звертався до відповідних правоохоронних органів з відповідними заявами чи скаргами на неправомірні дії поліцейських, матеріали справи не містять.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику НОВІКОВУ С. П. строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2022.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2022 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника НОВІКОВА С. П. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов