Справа №443/1766/21
Провадження №3/443/47/22
ПОСТАНОВА

іменем України

01 лютого 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки

за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 708590 від 01.11.2021 вбачається, що ОСОБА_1 01.11.2021 о 14 год 00 хв в АДРЕСА_1 , здійснювала торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії або без марок акцизного збору всупереч вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 695512 від 01.11.2021 вбачається, що ОСОБА_1 01.11.2021 о 15 год 30 хв в АДРЕСА_1 , здійснювала торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії або без марок акцизного збору всупереч вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково та пояснила, що продавала не спиртовмісний розчин, а самогон власного виробництва.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

Частина 1 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст.156 КУпАП передбачає дії щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без ліцензії або марок акцизного збору.

Згідно рапорту ст. ДОП СП ВП №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області І. Краївського від 26.11.2021, 22.11.2021 по рідинах, що були вилучені у даній справі ВП №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області було призначено експертне дослідження у Львівському НДЕКЦ МВС України, однак Львівський НДЕКЦ МВС України відмовився виконувати дане дослідження, мотивуючи тим, що дана послуга є платною, а тому виконати дослідження по даній справі не представилось можливим.

Відтак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того що дійсно предметом торгівлі були алкогольні напої, оскільки в ході судового розгляду не встановлено, продаж якої саме рідини здійснювала ОСОБА_1 .

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня одна із ознак складу адміністративного правопорушення, а саме об`єктивна сторона.

Норми ст.156 КУпАП носять бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Однак в порушення вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, в протоколі відносно ОСОБА_1 не зазначено норми нормативно-правового акту, а саме Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», які порушила остання.

Тобто, посадовою особою, яка складала протокол, не зазначено посилання на статтю нормативно-правового акту, який регулює діяльність під час торгівлі алкогольними напоями, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

У силу ст. 19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, які за аналогією права із кримінальним процесом притаманні і КУпАП, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Отже, суд позбавлений процесуальної можливості обирати найбільш правильний пункт бланкетної норми права, яку в подальшому ставити у провину особі щодо якої складено протокол.

З врахуванням вищенаведеного, протоколи про адміністративне правопорушення як один із засобів доказування складені ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Краївським І.П. та ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Созанською В.П. з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, тому не можуть вважатись допустимим доказом у цій справі.

На підтвердження обставин викладених в протоколах про адміністративні правопорушення працівниками поліції додано: рапорти ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Краївського І.П від 01.11.2011 та ДОП СП відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Созанської В.П. письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , протоколи особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.11.2021 та фотокартки.

Суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки такі доводять тільки факт отримання останніми від ОСОБА_1 пляшок із невстановленою рідиною, відтак такі є неналежними доказами вини ОСОБА_1 .

Рапорти працівників поліції наявні в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, без будь-яких інших належних і допустимих доказів.

До протоколу не додано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що в зазначені день, час та місце ОСОБА_1 дійсно здійснювала торгівлю алкогольними виробами з рук, враховуючи при цьому, що торгівля це процес обміну товарів на гроші з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.

В даному випадку з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 з рук продавала алкогольні вироби та отримала за це гроші.

Санкція частини 1 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Суддею з метою встановлення дійсних обставин справи, а зокрема для визначення вартості, кількості, кому та за яких обставин або в який спосіб було продано (під час перевірки, в роздріб чи оптом тощо) товар, який зазначено у протоколах про адміністративне правопорушення, зазначені протоколи направлялися у відділення поліції для належного оформлення.

Однак, працівниками поліції не було усунуто зазначені порушення при складанні протоколу.

Вказані обставини жодними належними та допустимими доказами не зафіксовані.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженими на складання протоколу особами не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до переконання про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Враховуючи те, що санкція ч.1 ст.156 КУпАП передбачає конфіскацію предметів торгівлі, зважаючи на те, що працівниками поліції було вилучено дві пластикові пляшки ємністю 0,5 літрів кожна в яких знаходиться суміш алкогольного напою об`ємом по 0,25 літрів та дві пластикові пляшки ємністю 1 л і 1,5 л, які наповнені алкогольними напоями та які перебувають на зберіганні у камері схову речових доказів, а також враховуючи те, що в судовому засіданні не вдалось встановити походження рідин, які містяться в вилучених пластикових пляшках, відтак такі підлягають знищенню.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 156 ч. 3, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Вилучені згідно протоколів особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.11.2021 дві пластикові пляшки ємністю 0,5 літрів кожна в яких знаходиться суміш алкогольного напою об`ємом 0,25 літрів та вилучені згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №708590 від 01.11.2021 дві пластикові пляшки ємністю 1 л і 1,5 л, які наповнені алкогольними напоями у ОСОБА_1 знищити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко