ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/540/22 Справа № 199/1883/22 Суддя у 1-й інстанції - САВЧЕНКО Є. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 13.04.2022 о 21:05 год., в м. Дніпро, по вул. Вітчизняній, 24, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21099 № НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 16.05.2022, поза межами строку на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений процесуальний строк, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо нього закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 посилається на те, що в судове засідання він не викликався, копія постанови йому не направлялася, тоді як з її змістом він ознайомився лише 11.05.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарпження постанови та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова є необґрунтованою, та винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не перевірив та не надав належної оцінки тим обставинам, що працівники поліції, всупереч вимог закону, зупинили його без достатніх на те підстав, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував.

Окрім того, вказує, що працівники поліції, не зазначаючи про ознаки, на підставі яких у них виникли підозри про знаходження його в стані наркотичного сп"яніння, безпідставно запропонували йому пройти медичний огляд у медичному закладі, на що він відмовився. При цьому, апелянт зазначає, що він був цілком впевнений у своїй тверезості та почав заперечувати щодо дій упонвоажених осіб, зауважуючи на їх незаконності, проте щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, однак суд, не з"ясовуючі ці обставини, ухвалив передчасне рішення, яке не підтверджується доказами усправі. Водночас, посилається й на те, що поліцейські не забезпечили його доставки до найближчого закладу охорони здоров`я та направлень на проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп"яніння йому також не видавали, тому він був позбавлений можливості пройти такий огляд самостійно.

До того ж, апелянт вказує на те, що від керування автомобілем його не відстороняли, а керований ним транспортний засіб іншій особі на зберігання не передавали. Тому, з урахуванням наведених обставин, апелянт просить постанову скасувати.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції 03.05.2022 розглянув справу щодо ОСОБА_1 за його відсутності, і як наслідок виніс постанову, що не відповідає нормам процесуального права.

Так, з матеріалів справи слідує, що повістки про виклик до суду направлялися ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як правильна адреса його місця проживання, яка була вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, є АДРЕСА_1 , що не може свідчити про дотримання судом першої інстанції вимог частини 1 статті 277-2 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції, при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , повідомили йому, що розгляд справи відбудеться 13.05.2022, що було засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 у протоколі. Між тим, суд розглянув справу 03.05.2022, тобто раніше дати розгляду, зазначеної у протоколі та за якою був повідомлений ОСОБА_1 уповноваженою особою.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не міг прийняти участь в судовому засіданні у суді першої інстанції та був позбавлений можливості у реалізації свого права на захист.

За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити, та розглянути апеляційну скаргу по суті.

З огляду на наведені обставини та враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді справи не були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, й це є безумовною підставою для скасування постанови через порушення права на захист ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з такого.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення, повністю підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 118012 від 13.04.2022, де викладені фактичні обставини правопорушення та який підписаний ОСОБА_1 ; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 470413, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю підтверджується вищезазначеними доказами та в суді апеляційної інстанції ним не заперечувався.

Отже, зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням доведенності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності в його діях складу цього правопорушеня, що виразилися у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Разом з цим, доводи скарги апелянта про те, що працівники поліції не повідомили йому про ознаки наркотичного сп"яніння, які були в нього начебто виявлені, не заслуговують на увагу та спростовуються доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому уповноваженою особою вказані ознаки наркотичного сп"яніння, які відповідають вимогам Інструкції № 843/423 від 10.07.2015 та які відображені в рапорті працівника поліції.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірність дій працівників поліції, через безпідставну зупинку автомобіля під його керуванням, є необгрунтованими, так як будь-яких зауважень під час складання протоколу ним надано не було та дії уповноваженої особи, в порядку передбаченому чинним законодавством, апелянтом не оскаржувалися.

Також суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію про те, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Що стосується тверджень скарги ОСОБА_1 , як на підставу для скасування судового рішення - відсутність направлення у матеріалах справи для проходження огляду на стан сп"яніння та не доставлення до медичного закладу працівниками поліції, то слід зазначити, що, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно у присутності поліцейського, а з урахуванням того, що водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у працівників поліції були відсутні підстави для надання йому відповідного направлення та доставлення до медичного закладу.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції розцінює ці доводи як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить зі змісту ст. 33 КУпАП, й враховуючи особу правопорушника, та те, що він притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, й інші обставини справи, вважає за необхідне накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з цим, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 (двадцять) копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко