КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/818/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

накладено на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 09.11.2021 року о 01 год. 45 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по пр. Броварському, 18-Д, в м. Києві, керував автомобілем «OPEL COMBO» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Полянська С.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, на підставі ст. 247 цього Кодексу, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана нею постанова є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на положення ст.ст. 7, 9, 130, 278 КУпАП, захисник вважає, що в порушення вказаних норм, судом не вирішено питання та не взяті до уваги зави захисту щодо неправильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не витребувано необхідних додаткових матеріалів за клопотанням адвоката особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, відмовлено у задоволенні клопотання свідка, що призвело до неналежного та не всебічного розгляду справи.

Крім цього, посилаючись на положення ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, якими регулюється процедура огляду на стан сп`яніння, захисник звертає увагу на те, що в матеріалах справи не має доказів, які б підтверджували дотримання працівниками поліції цієї процедури, а тому складений ними протокол про адміністративне правопорушення, з урахуванням позиції ЄСПЛ, яка викладена у справі «Карєлін проти Російської Федерації», не може бути доказом у справі.

Суд першої інстанції, як стверджує апелянт, не звернув уваги на ці порушення, а також безпідставно послався у якості доказів на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в судовому засіданні не допитувалися, а їх показання, викладені на заготовлених поліцейськими бланках, є ідентичними, у зв`язку з чим прийняв незаконне рішення.

Вважаючи помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник також звертає увагу на те, що суд не дослідив та не взяв до уваги фактичні обставини справи, які детально наведені у скарзі, в тому числі ряд грубих порушень чинного законодавства, допущених поліцейськими, як при проведенні огляду на стан сп`яніння, так і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому всі зазначені у ньому відомості є лише припущенням поліцейського та записані в незаконний спосіб.

Такі дії поліцейського, як зазначає у скарзі захисник, дають підстави вважати, що ніякого правопорушення на місці не було і доказів цьому не має (відсутня подія та склад адміністративного правопорушення), у зв`язку з чим, при порушенні порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку збирання доказів, у тому числі порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

З урахуванням цих та інших доводів, апелянт вважає, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено, а докази, зазначені в протоколі не підтверджують його вини, що, відповідно до вимог п. 1 ст. 247 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В., яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи скарги його захисника, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В., матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 207893 від 09 листопада 2021 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а й іншими, дослідженими судом доказами, а саме: відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «DRAGER» та у закладі охорони здоров`я, а також розпискою ОСОБА_4 , якою підтверджується відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, яка розглядала дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог, ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 9 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, якімають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський, забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз положень зазначених вище законодавчих та нормативно-правових актів, а також встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду без пояснення будь-яких причин своєї відмови, поліцейський в присутності двох свідків, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведений співробітниками поліції з порушеннями ст. 266 цього Кодексу, а також про те, що суд безпідставно послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як на докази, оскільки вони не допитувалися в судовому засіданні, а їх пояснення викладені на бланках, заготовлених поліцейськими, які є ідентичними, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

По-перше, апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що докази наведені в оскаржуваній постанові, в тому числі пояснення свідків, є неналежними та недопустими.

Більш того, враховуючи наведені вище положення ст. 266 КУпАП про те, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, присутність свідків взагалі не є обов`язковою, оскільки огляд у присутності свідків проводиться лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Таким чином, навіть якщо припустити, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними чи недопустимими доказами, це не може вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки у справі достатньо інших доказів, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

По-друге, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи твердження захисника щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбаченого Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема матеріалами відеозапису, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

По-третє, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог КУпАП під час розгляду справи в суді першої інстанції, про які зазначається в апеляційній скарзі, та які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи неправильної оцінці доказів, що не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В., суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками їх розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В.залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бабайлова Л.М.