Справа № 683/1407/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,-

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно зі складеним 02 червня 2022 року поліцейським ДОП СП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Мельником Р.О. протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437507, « ОСОБА_1 02 червня 2022 року близько 14 год. 30 хв. перебуваючи по АДРЕСА_2 , погрожувала фізичною розправою відносно громадянки ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала тапоказала, що будь яких дій, які б порушували громадський порядок і спокій громадян не вчиняла.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173 КУпАП, у справі немає.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого ст. 173 КУпАП, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП визначає, серед інших, протокол про адміністративне правопорушення, як джерело доказів.

Протокол є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, являє собою лише початковий правовий висновок щодо певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, а обставини викладені в ньому повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів у суду. Таких доказів суду не надано, а суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наявний в матеріалах справи дані рапорта ДОП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Р. Мельника (фактично зацікавленої особи у справі) про те, що ОСОБА_1 погрожувала фізичною розправою відносно ОСОБА_2 , порушила громадський порядок та спокій громадян суд визнає недостовірними та відхиляє, оскільки позаяк будь-яких об`єктивних доказів, які б їх підтверджували, матеріали справи не містять, не встановлено таких і судом. Вказаний рапорт являється письмовим поясненням посадової особи (інспектора) безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний, доповідний характер

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких підстав, не можливо однозначно встановити наявність вини в діях ОСОБА_1 оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП. Таким чином, враховуючи вищевикладене, провадження по справі підлягає закриттю за недостатністю доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: