Справа №295/3740/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І. В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу АП УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого

за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 202755 від 25.04.2022, ОСОБА_1 24.04.2022 об 23 год. 00 хв. в м. Житомирі по вулиці Героїв Пожежників, 125 керував транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №193 від 25.04.2022 та відеозаписом з бодікамери №№475062,475024.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушенняне визнав та пояснив, що не керував транспортним засобом, а просто сидів в автомобілі Ford Transit з друзями на кінцевій зупинці «Мальованки». Вказав, що згодом під`їхали військові територіальної оборони, побачивши, що він перебуває в стані сп`яніння, останні викликали поліцію. Приїхавши на місце, патрульна поліція здійснила перевірку, забрали права та повезли в медичний заклад на «Гуйву», де він пройшов освідування в лікаря і результат показав 0,83%.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП , орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу .

Як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 202755 від 25.04.2022, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, в ході розгляду даної адміністративної справи встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив дії, які йому інкриміновані у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 202755.

Суд зазначає, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.2.9 «А» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, доводячи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поліцейські посилаються на обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також відеозапис, здійснений з нагрудної камери поліцейського, що міститься на оптичному диску, який долучений до матеріалів справи.

Крім того, працівниками поліції на підтвердження вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності надано: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2); висновок №193 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 25.04.2022, з якого убачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3); письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зі змісту яких убачається, що 24.04.2022 під`їхавши до знайомого, перебували в машині та через деякий час до них під`їхали працівники поліції (а.с. 4,5).

Разом з тим, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського встановлено, долучений диск із відеозаписом події, який має фрагментарний характер в нічну пору доби, з якого не можна встановити обставини події саме від моменту зупинки транспортного засобу до складання протоколу на водія за ч.1 ст.130 КУпАП. На відеозаписі відсутній факт того, що на момент зупинки транспортного засобу Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 ним керував ОСОБА_1 , більше того на відеозаписі взагалі відсутній запис, який би вказував, що автомобіль взагалі на момент зупинки поліцейськими здійснював рух.

З даного відеозапису убачається, що відбувається спілкування водія з працівниками поліції, де в ході розмови працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на стан сп`яніння на місці або в найближчому закладі охорони здоров`я. При цьому, інспектором поліції не роз`яснено з якою метою ОСОБА_1 повинен пройти огляд на стан сп`яніння, яким чином він буде проводитись та які наслідки відмови від такого огляду. Також не зафіксовано роз`яснення прав особі, відносно якої складено адміністративний протокол. Крім того, з відеозапису видно, що ОСОБА_1 просить у працівників поліції роз`яснити йому з якою метою він має проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки транспортний засіб просто стояв, його ніхто не зупиняв і в ньому навіть був відсутній ключ запалювання автомобіля та неодноразово пояснював, що не керував транспортним засобом. Також на питання працівника поліції пояснив, що саме сьогодні не вживав спиртних напоїв, однак вживав напередодні, на що працівник поліції відповів ОСОБА_1 «яка різниця».

Відповідно, наданий на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 202755 від 25.04.2022 за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 сам по собі не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту матеріали справи не містять.

Таким чином, зафіксований факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння лише у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності без належних та допустимих доказів саме керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом не може бути безумовною та "поза розумним сумнівом" підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП .

Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 справа 686/11314/17; від 23.10.2019 справа № 357/10134/17).

Отже, не задокументувавши факт порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , яке слугувало підставою для зупинки, працівники поліції не мали права вимагати у водія документи та проводити будь-які заходи по встановленню чи перебуває водій в стані сп`яніння.

За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП , суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя І.В. Зіневич